Úvod 

Slovenská republika je súčasťou donorskej komunity. Z morálneho hľadiska preto, že patrí už tri roky do klubu 30 najvyspelejších krajín sveta, do OECD a jasne smeruje do euroatlantických štruktúr. De facto je Slovensko donorom aj tým, že ročne poskytuje rozvojovým krajinám pomoc vo výške od 300 do 400 miliónov korún. Od štandardných donorov sa však doteraz odlišovalo nielen objemom poskytovanej pomoci (napr. 0,042 percenta HDP v roku 2001), ale aj tým, že nemalo vybudovaný komplexný mechanizmus rozvojovej spolupráce. Pomoc bola do minulého roka poskytovaná prevažne formou dobrovoľných príspevkov do medzinárodných organizácií, prostredníctvom špecializovaných programov (napr. štipendiá) a formou humanitárnej pomoci. V štátnom rozpočte nebola v predchádzajúcom období vyčlenená položka na viazanú rozvojovú  pomoc určenú vybraným  prioritným krajinám.  

V schválenom rozpočte MZV SR na rok 2003 došlo ku kľúčovej zmene. Na programy a projekty oficiálnej rozvojovej pomoci MZV SR bolo alokovaných 160 661 tis. Sk. Ide o prostriedky vyčlenené nad rámec už existujúcej rozvojovej pomoci. (Doterajšie rozvojové nástroje, ako napr. príspevky do medzinárodných organizácií, štipendiá, humanitárna pomoc, atď. budú preto využívané aj naďalej ako dôležitá súčasť zahraničnej politiky SR.) Splnil sa tak jeden z predpokladov, aby sa rozvojová pomoc stala  účinnou súčasťou slovenskej zahraničnej politiky. Ďalšími predpokladmi sú - dobudovanie mechanizmov, štruktúr, ľudských zdrojov, legislatívneho rámca a stanovenie stratégie. Prvé štyri vymenované úlohy boli, resp. budú riešené detailne v iných dokumentoch. Ambíciou tohto materiálu je definovať strategické ciele a princípy slovenskej rozvojovej politiky. “Strednodobá koncepcia oficiálnej rozvojovej pomoci na roky 2003-2008” je preto východiskom pre ďalšie dokumenty v päťročnom horizonte vrátane ročných národných programov, bilaterálnych dohôd s rozvojovými krajinami, finančných smerníc, rozpočtov, atď.    

Rozhodujúcim determinantom slovenskej rozvojovej pomoci by malo byť od budúceho roka členstvo v Európskej únii. Vstupom do únie sa Slovensko automaticky zapojí do spoločného európskeho systému poskytovania rozvojovej pomoci. Z tohto kroku vyplynú pre SR záväzky finančné, politické právne, inštitucionálne a organizačné. Popri povinnostiach (najmä finančných príspevkoch) sa pre Slovensko otvorí široké spektrum možností. V prvom rade pôjde o právo  zapojiť a podieľať sa na rozhodovacích procesoch únie v oblasti rozvojovej politiky. Druhým dôležitým momentom bude možnosť slovenských subjektov vstupovať do rozvojových a humanitárnych projektov financovaných z prostriedkov EÚ. Vytvorí sa priestor na využitie slovenských komparatívnych výhod pri dodávkach tovarov, služieb, ale aj konzultačných prác a know-how. Tieto možnosti sú však jednoznačne podmienené pripravenosťou vládnych, mimovládnych i súkromných subjektov tak, aby obstáli v konkurenčnom prostredí EÚ. Aj preto je potrebné využiť rok 2003 na vybudovanie funkčného a efektívneho  systému slovenskej rozvojovej pomoci.   

Dokument pozostáva z troch častí. 
V prvej časti sú definované dôvody (motívy), ciele a priority slovenskej rozvojovej pomoci. Vymedzené sú tri tematické okruhy - prečo Slovensko poskytuje rozvojovú pomoc (t. j. dôvody), aké konkrétne výsledky chce poskytovaním pomoci SR dosiahnuť (t. j. ciele) a ako a komu chce Slovensko pomáhať (t. j. teritoriálne a sektorálne priority).
V druhej časti je sformulovaných sedem strategických princípov a zásad, ktoré musí SR dodržiavať, aby bola táto pomoc efektívna a užitočná rovnako pre prijímateľa pomoci, ako aj pre Slovensko. 
V tretej časti sú vymedzené oblasti a formy medzinárodnej spolupráce SR pri poskytovaní  rozvojovej pomoci. 

I. Dôvody, ciele a priority slovenskej rozvojovej pomoci

Aby mala rozvojová pomoc SR jasné smerovanie, stavbu a kontinuitu, musia byť jednoznačne stanovené jej ciele a úlohy. V nasledujúcej časti dokumentu sú preto definované zámery, aké chce Slovensko z dlhodobého hľadiska poskytovaním rozvojovej pomoci dosiahnuť. Tieto ciele by mali byť do istej miery kvantifikovateľné a stať sa tak dôležitou súčasťou zahraničnej politiky SR. Je pritom potrebné od samotných cieľov odlíšiť dôvody (motívy) poskytovania pomoci. 

1. Dôvody (motívy)
Smerovanie Slovenska k najvyspelejším krajinám sveta je kontinuálny proces, ktorý má svoje formálne medzníky. Sú nimi - vstup do tridsiatky najvyspelejších krajín sveta OECD, ako aj pripravované začlenenie SR do euroatlantických štruktúr. Samotný proces je však dlhodobý a jedným z jeho znakov je postupné harmonizovanie rozvojových mechanizmov a aktivít s donorskou komunitou. Medzinárodné postavenie Slovenska sa výrazne mení a je dôležité, aby túto zmenu sprevádzali popri formálnych zmenách aj zmeny vecné. Druhým dôležitým motívom poskytovania rozvojovej pomoci je plnenie záväzkov (prevažne morálneho charakteru) a prísľubov, ktoré vyplývajú najmä z členstva SR v medzinárodných organizáciách, a z pristúpenia SR k medzinárodným dokumentom. Aj keď ide v prevažnej miere o odporúčania a morálne záväzky, ich plnenie medzinárodná komunita citlivo vníma. Dôležitým dokumentom, ku ktorému sa SR jednoznačne prihlásila, sú Miléniové ciele OSN. Tretím a najdôležitejším motívom poskytovania rozvojovej pomoci je záujem Slovenska o riešenie globálnych otázok. Slovensko chce v rámci svojich možností pomôcť rozvojovému svetu. Je to morálna povinnosť i výsledok poznania, že vývoj v rozvojových krajinách spätne ovplyvňuje situáciu vo vyspelých krajinách, a tým aj na Slovensku. 
Základné motívy poskytovania rozvojovej pomoci Slovenskou republikou sú : spoluzodpovednosť za globálny vývoj, morálne záväzky a prísľuby vyplývajúce z členstva v medzinárodných organizáciách a iniciatívach, ako aj záujem Slovenska zaradiť sa do donorskej komunity a byť vnímané ako jeho súčasť. Tieto dôvody nie sú kvantifikovateľné, ale tvoria bázu pre formuláciu slovenských cieľov v oblasti rozvojovej pomoci.

2. Ciele 
Kým motívy poskytovania rozvojovej pomoci platia do istej miery univerzálne pre všetky donorské krajiny, ciele jednotlivých krajín sú špecifické. Ambíciou tejto časti materiálu je odpovedať na otázku - čo chce Slovensko poskytovaním rozvojovej pomoci dosiahnuť. Základné ciele odrážajú skutočnosť, že Slovensko nepatrí a ani nebude patriť objemom poskytovanej pomoci medzi silných donorov. O to dôležitejšie a náročnejšie je nájsť medzi donormi svoje pevné miesto. Nasledujúcich päť cieľov je vybraných a formulovaných tak, aby bola účasť Slovenska v donorských aktivitách účelná, efektívna a mala zmysel pre prijímateľa pomoci i pre Slovensko samotné. 
- Transfer slovenských skúseností  a know-how 
SR disponuje osobitnou skúsenosťou, ktorú nemajú tradiční donori. Táto skúsenosť vyplýva z transformačného procesu po roku 1989. V rámci transformácie prešlo Slovensko zmenami vo všetkých sférach spoločnosti  (v oblasti politickej, ekonomickej, sociálnej, atď.) Transfer týchto skúseností do krajín, ktoré v súčasnosti prechádzajú podobným procesom, prehĺbi politické a ekonomické väzby  Slovenska s uvedenými krajinami. 
- Zapojenie slovenských expertov do medzinárodných rozvojových aktivít a mechanizmov.
Slovensko disponuje potenciálom kvalitných expertov v rôznych oblastiach zaujímavých pre rozvojový svet. Tomuto faktu však zatiaľ nezodpovedá súčasný stav. Prítomnosť slovenských špecialistov a odborníkov v medzinárodných organizáciách a iniciatívach pritom zvyšuje kredibilitu Slovenska, vplyv na aktivity týchto organizácií a možnosť vstupu ďalších slovenských subjektov do konkrétnych projektov a programov v rámci rozvojovej pomoci. Jednou z úloh Slovenska v tejto oblasti je preto vytvárať podmienky a podporovať zapojenie slovenských expertov do medzinárodných rozvojových organizácií.  
- Zapojenie slovenských subjektov do  medzinárodných rozvojových projektov  
Spektrum možností zapojenia slovenských subjektov do medzinárodných projektov a programov rozvojovej pomoci je široké. Príležitosti sa otvárajú rovnako pre mimovládne organizácie a vzdelávacie inštitúcie, ako aj pre dodávateľov tovarov a služieb. Tieto subjekty obyčajne nemajú skúsenosti ani prostriedky na to, aby priamo ponúkali svoje kapacity medzinárodným organizáciám. Úlohou štátu, (ktorý navyše platí dobrovoľné príspevky do týchto organizácií) je podporovať účasť slovenských subjektov v medzinárodných tendroch.   
- Rozšírenie ekonomickej spolupráce s rozvojovými krajinami
Podpora ekonomických väzieb  medzi donorom a prijímateľom rozvojovej pomoci nie je motívom, ale pozitívnym dôsledkom vzájomného vzťahu. Pre Slovensko sú kľúčové a rozhodujúce potreby prijímajúcej krajiny. Následne je však cieľom v rámci možností využiť rozvojovú pomoc na rozšírenie ekonomickej spolupráce. 
- Pomoc slovenskej krajanskej komunite  
Slovenská krajanská komunita žije i v krajinách, ktoré patria do kategórie prijímateľov rozvojovej pomoci. Pomoc zahraničným Slovákom má tým pádom hneď dvojitý efekt. 
Rozvojová pomoc je štandardným nástrojom zahraničnej politiky. Prispieva preto spolu s ďalšími nástrojmi (politickými, diplomatickými, ekonomickými, atď.) k plneniu zahraničnopolitických zámerov. Naviac je definovaných päť špecifických cieľov slovenskej rozvojovej pomoci - transfer slovenských skúseností a know-how do vybraných krajín, zapojenie slovenských expertov do medzinárodných rozvojových aktivít a mechanizmov, zapojenie slovenských subjektov do  medzinárodných rozvojových projektov, rozšírenie ekonomickej spolupráce s rozvojovými krajinami a pomoc slovenskej krajanskej komunite. Monitorovanie a vyhodnocovanie týchto cieľov bude ukazovateľom efektívnosti a účelnosti vynaložených prostriedkov okrem iného aj vo vzťahu k slovenským daňovým poplatníkom.   

3. Teritoriálne priority 
Výber krajín, do ktorých smeruje slovenská pomoc, determinuje celkový charakter poskytovanej pomoci. Dôležitým momentom slovenskej rozvojovej pomoci je striktná špecializácia a koncentrácia na limitovaný počet krajín. Vyplýva to zo skutočnosti, že Slovensko disponuje limitovaným objemom finančných prostriedkov a ľudských kapacít v tejto oblasti. Disperzia zdrojov by išla na úkor efektívnosti. Preto bude slovenská pomoc dlhodobo namierená do 2-3 programových krajín a niekoľkých ďalších projektových krajín. Pod programovou krajinou sa pritom rozumie prijímateľ pomoci, s ktorým Slovensko rozvinie širšiu spoluprácu. Táto spolupráca bude mať od začiatku komplexnejší charakter a náplň. S prijímateľom sa podpíše memorandum o porozumení  a následne sa pripraví podrobná stratégia (CSP - Country Strategy Paper). Na druhej strane spolupráca SR s projektovými krajinami bude jednoduchšia a založená na realizácii izolovaných a relatívne malých projektoch. Aby bol aj v prípade malých projektov dosiahnutý požadovaný efekt, je snahou zakomponovať projekty do programov väčších donorov a využiť tak modalitu trilaterálnej spolupráce.
Boli stanovené tri skupiny kritérií, na ktorých základe sa posudzovalo, či má byť rozvojová krajina zaradená medzi slovenské teritoriálne priority. 
Na základe uvedených kritérií bol zostavený indikatívny zoznam prioritných krajín, ktorý schválilo vedenie MZV SR v septembri 2002.
Prvou programovou krajinou pre slovenskú rozvojovú pomoc je Srbsko a Čierna Hora (príloha č.1). Do indikatívneho zoznamu projektových krajín sú v abecednom poradí zaradené - Afganistan, Albánsko, Bosna a Hercegovina, Kazachstan, Kenská republika, Kirgizsko, Macedónsko, Mongolsko, Mozambik, Sudán, Tadžikistan, Uzbekistan (prílohy č. 2-13), ktorým pomoc je klasifikovaná ako oficiálna rozvojová pomoc (ODA). 

4. Sektorálne priority SR (komparatívne výhody) 
Podobne ako v prípade teritoriálnych priorít je základným princípom špecializácia na vybraný okruh oblasti a aktivít. Potenciál SR v rozvojovej oblasti je pritom nutné harmonizovať s potrebami prijímateľov pomoci. Snahou je predísť rozptýleniu prostriedkov a koncentrovať sa na vybraný okruh oblastí, v ktorých má SR potenciál a výhody v porovnaní s ostatnými donormi.  
Komparatívne výhody SR, a tým aj prioritné sektory slovenskej ODA sú rozdelené do  troch oblastí:
•	Budovanie demokratických inštitúcií a trhového prostredia,
Komparatívne výhody SR v tejto oblasti vyplývajú najmä z jedinečnej skúsenosti, ktorou SR prešla od roku 1989. Know-how možno odovzdať krajinám, ktoré prechádzajú v súčasnosti podobným vývojom. Konkrétne ide najmä o tvorbu trhovej ekonomiky, zmenu vlastníckych štruktúr, vytvorenie podnikateľského prostredia a o reformy vo verejnom sektore (riadenie verejných financií, reforma verejnej správy a verejných služieb). 
•	Infraštruktúra (vrátane sociálnej)
Potenciál SR v tejto oblasti sa týka ako infraštruktúry technickej, tak aj sociálnej (zdravotníctvo, školstvo). Medzi slovenské priority, ktoré môžu byť zaujímavé pre rozvojové krajiny, je zaradené budovanie dopravnej infraštruktúry, odmínovacie práce, výstavba kanalizácií, čističiek a úpravní vody, tvorba odpadového hospodárstva, projekty a inžinierske služby v oblasti zásobovania pitnou vodou  a budovanie energetickej infraštruktúry. 
•	Krajinotvorba, ochrana životného prostredia, pôdohospodárstvo, potravinová bezpečnosť a využívanie nerastných surovín. Do tretej oblasti komparatívnych výhod SR patrí know-how a kapacity slovenských subjektov v zalesňovaní, budovaní závlahových systémov, vo vybraných poľnohospodárskych aktivitách a  geologický prieskum.	
Sú definované tri kľúčové oblasti, v ktorých Slovensko disponuje potenciálom a komparatívnymi výhodami. Tie sú dané inštitucionálnou bázou, know-how, skúsenosťami a kapacitami. Pri ich výbere sa vychádzalo z medzinárodných zásad (napr. Miléniová deklarácia OSN), ako aj zo známych potrieb krajín z indikatívneho zoznamu slovenských priorít. 

II. Dlhodobé princípy a zásady slovenskej rozvojovej pomoci

Multilaterálni i bilaterálni donori sa riadia všeobecnými zásadami, na ktorých sa vyspelé krajiny dohodli, prípadne, ktoré vyplývajú z ich dlhoročných skúseností. Slovenská ODA prebrala tieto princípy a zásady a zakomponovala ich do dokumentov schválených vládou SR v predchádzajúcom období. Z uvedeného dôvodu sa tento dokument zaoberá aplikáciou všeobecne platných zásad na špecifické podmienky tvoriaceho sa systému slovenskej rozvojovej pomoci. Len ich dlhodobé rešpektovanie bude determinovať úspešnosť rozvojových mechanizmov v SR.   

1. Špecializácia 
Jedným zo základných znakov slovenskej ODA v najbližších rokoch bude relatívne limitovaný objem finančných prostriedkov. Nedostatočná špecializácia na vybrané komodity, sféry a teritóriá, by mala za následok disperziu zdrojov a riziko neefektívnosti vynaložených prostriedkov. Navyše je rozptýlenosť rozvojových aktivít ťažko zvládnuteľná aj vzhľadom na limitované ľudské kapacity, ktorými Slovensko v súčasnosti disponuje v tejto oblasti. Aj donori s mnohonásobne vyšším objemom finančných rozvojových prostriedkov sa snažia väčšmi špecializovať. Najmä z politických dôvodov je však veľmi zložité ukončiť pomoc rozvojovej krajine, v ktorej donor už dlhšie obdobie pôsobí. Veľkou výhodou Slovenska je, že bilaterálna pomoc začína takmer z nulového bodu. Preto, keď od začiatku striktne dodrží zásadu špecializácie, vyhne sa  problémom, s ktorými zápasí väčšina tradičných donorov.  
Dlhodobou zásadou slovenskej rozvojovej pomoci je zameranie na vybrané 2-3 programové krajiny (konkrétne v časti I.3 - teritoriálne priority ) a na limitovaný počet komodít a sektorov (podrobnejšie v časti I.4 - sektorálne priority).  

2. Centralizácia 
Rovnako ako špecializácia je pre efektívnosť poskytovanej pomoci potrebná aj dôsledná centralizácia riadenia rozvojovej pomoci. Zo skúseností tradičných donorov, ale aj krajín, ktoré vstupujú do donorskej komunity spolu so Slovenskom je známe, že decentralizácia negatívne vplýva na efektívnosť poskytovanej pomoci. Decentralizácia spôsobuje, že ministerstvá zahraničných vecí nie sú schopné účinne využívať rozvojovú pomoc ako nástroj zahraničnej politiky. Zároveň je veľmi ťažké dodržať predchádzajúcu zásadu, t.j. úzku špecializáciu na vybrané teritóriá a sektory. Centralizované musia byť preto finančné zdroje, ako aj rozhodovací proces. S tým súvisí potreba uplatňovať jednotný mechanizmus pri rozhodovaní a nakladaní s finančnými prostriedkami na bilaterálnu aj multilaterálnu pomoc, vrátane dobrovoľných príspevkov do medzinárodných organizácií. 
Na druhej strane je nutné, aby boli do rozhodovacieho procesu o konkrétnych rozvojových programoch a projektoch zapojené všetky kompetentné organizácie a inštitúcie. Týka sa to nielen ministerstiev a štátnych inštitúcií, ale aj mimovládnych organizácií, univerzít a zástupcov súkromného sektoru. V tejto súvislosti má kľúčovú úlohu Koordinačný výbor pre rozvojovú pomoc, ktorý je poradným orgánom ministra zahraničných vecí. 
Aby bolo možné využiť rozvojovú pomoc ako nástroj zahraničnej politiky a zabezpečiť jej efektívnosť, sú finančné zdroje i riadenie pomoci centralizované na MZV SR. Zároveň je zabezpečená účasť odborných rezortov a inštitúcií pri posudzovaní a realizácii konkrétnych programov a projektov. Jedným z mechanizmov zabezpečujúcich takúto spoluprácu je Koordinačný výbor pre rozvojovú pomoc (uznesenia vlády 223 zo 7. 3. 2001 a 332 z 3. 4. 2002).

3. Programová orientácia
Segmentácia rozvojovej pomoci na individuálne projekty spôsobuje, že prítomnosť donora v rozvojovej krajine nemá požadovaný dosah, komplexnosť a udržateľnosť. Jednoznačným trendom v donorskej komunite je preto postupne eliminovať samostatné projekty a nahradiť ich programovým prístupom. Slovensko by malo nabehnúť na tento trend už v roku 2003 a udržať si ho dlhodobo, na čo sú už vytvorené určité predpoklady. Z dôvodov uvedených v časti I.3 bolo za prvú programovú krajinu vybrané Srbsko a Čierna Hora. So Srbskom a Čiernou Horou bude v roku 2003 podpísané memorandum o porozumení a zároveň zostavená stratégia (v ďalšom texte CSP, z terminológie EÚ Country Strategic Paper). CSP určí priority a ciele pomoci a stane sa slovenským programom pre Srbsko a Čiernu Horu na niekoľkoročné obdobie. Podobne budú následne určené ďalšie programové krajiny, s ktorými sa už v budúcom roku začne pripravovať CSP. 
SR jednoznačne preferuje programový prístup pri poskytovaní rozvojovej pomoci pred segmentáciou na projekty. MZV SR preto pripraví ešte v roku 2003 CSP pre Srbsko a Čiernu Horu. Zároveň začne prácu na CSP s ďalšími dvoma až troma krajinami, ktoré sa v roku 2004 stanú programovými. 

4. Využívanie komparatívnych výhod SR  
Medzi všeobecné princípy, ktorými sa riadi rozvojová pomoc tradičných donorov, patrí rešpektovanie potrieb prijímateľov pomoci, t.j. princíp partnerstva. Z tejto  zásady musia vychádzať aj slovenské rozvojové aktivity. Ak má byť slovenská rozvojová pomoc zaujímavá pre recipientov, musí byť postavená nie na objeme, ale na vhodnom výbere zamerania. Je potrebné vynaliezavo pracovať s komparatívnymi výhodami Slovenska a cielene ich využívať v takých sektoroch, v ktorých má Slovensko osobitú skúsenosť, a tým aj istý potenciál. 
Jedným zo základných princípov pri zostavovaní slovenských rozvojových programov a projektov je harmonizácia potrieb rozvojových krajín a potenciálu, ktorým Slovensko v oblasti rozvojovej pomoci disponuje. Odhaľovanie tohto potenciálu je dlhodobou úlohou, do ktorej riešenia je potrebné zapojiť mnohé inštitúcie a organizácie na Slovensku. Len dôsledným využívaním svojich komparatívnych výhod môže byť Slovensko platným členom donorskej komunity. 

5. Spolupráca s mimovládnymi organizáciami 
Zapojenie mimovládnych organizácií (MVO) do rozvojových aktivít je štandardnou modalitou  bilaterálnych donorov. Pre SR, ktoré má veľmi limitované ľudské zdroje v oblasti rozvojovej pomoci v štátnej správe, je takáto spolupráca nevyhnutná. U tradičných donorov je jedným z hlavných motívov spolupráce s MVO ich politická nezávislosť, a tým aj možnosť vstupu do teritórií, kde je to pre štátnu inštitúciu politicky nežiaduce. V prípade Slovenska sú pre intenzívne zapojenie MVO do rozvojových aktivít aj ďalšie dôvody. Viaceré slovenské MVO disponujú kontaktmi v rozvojových krajinách, ako aj s medzinárodnými partnermi. Majú konkrétne skúsenosti z aktivít na Slovensku, ktoré môžu aplikovať v rozvojových krajinách najmä v sociálnej oblasti, v školstve, v práci s dobrovoľníkmi atď. Nezanedbateľná je i schopnosť viacerých MVO združovať vládne a mimovládne finančné prostriedky, konaním charitatívnych podujatí, zbierkami, využitím zahraničných zdrojov a podobne.   
V závislosti od zamerania jednotlivých projektov a programov bude Slovensko využívať široké spektrum subjektov počnúc mimovládnymi organizáciami (MVO) cez univerzity, výskumné inštitúcie a súkromné firmy až po samostatných expertov a konzultantov. MVO budú mať v tejto spolupráci nezastupiteľnú úlohu.

6. Koordinácia s donormi 
Špecifickým princípom slovenskej rozvojovej pomoci je intenzívna spolupráca s bilaterálnymi a multilaterálnymi donormi. Týka sa dvoch oblastí. Prvou je využívanie zahraničnej pomoci pri tvorbe slovenských rozvojových inštitúcií, mechanizmov a ľudských zdrojov. Hlavnými partnermi Slovenska v tejto oblasti sú Kanadská vládna rozvojová agentúra CIDA a Rozvojový program OSN (podrobnejšie v časti III.2. a III.3.). Cieľom spolupráce je využiť bohaté skúsenosti donorov, vyhnúť sa chybám, ktorými prešli a čo najskôr vytvoriť funkčný a sebestačný systém poskytovania rozvojovej pomoci. 
Druhou oblasťou bude už v krátkom čase spolupráca s donormi na konkrétnych projektoch a programoch v rozvojových krajinách, t.j. trilaterálna spolupráca. Popri už spomínaných dvoch partneroch (CIDA, UNDP) sa počíta so spoluprácou s ďalšími donormi najmä z krajín EÚ a KK EÚ.  Trilaterálne projekty umožnia Slovensku vstúpiť do komplexných programov tradičných donorov v rozvojových krajinách a využiť pritom ich infr0aštruktúru, kontakty a skúsenosti.            
Slovensko bude intenzívne spolupracovať s bilaterálnymi a multilaterálnymi donormi. Jednou z kľúčových modalít je pritom trilaterálna spolupráca. Popri súčasných partneroch (CIDA, UNDP) je Slovensko pripravené spolupracovať na trilaterálnych projektoch aj s ďalšími donormi najmä v rámci krajín EÚ. 

7. Flexibilnosť, transparentnosť, verejná informovanosť 
Predchádzajúcich šesť princípov je formulovaných na základe špecifickej situácie, v akej sa nachádza poskytovanie rozvojovej pomoci Slovenskom. Flexibilnosť, transparentnosť a verejná informovanosť platia univerzálne, a to nielen pre rozvojovú pomoc. Flexibilnosť mechanizmu poskytovania pomoci je dôležitá vzhľadom na potrebu rýchlo reagovať na požiadavky rozvojových krajín. Potreba transparentnosti je daná tým, že ide o disponovanie štátnymi prostriedkami, navyše mimo územia SR. Verejná informovanosť je potrebná aj vzhľadom na citlivosť témy v čase reštrikčných opatrení v sociálnej oblasti v rámci Slovenska. 

III. Spolupráca s multilaterálnymi a bilaterálnymi donormi

Koordinácia donorských aktivít je dôležitým predpokladom úspešného pôsobenia v rozvojovej krajine. Pre SR táto podmienka platí o to viac, že začína s obmedzenými finančnými prostriedkami, s nedostatkom ľudských zdrojov a slabým infraštruktúrnym zabezpečením vo väčšine rozvojových krajín. Spolupráce pre tvorbe systému slovenskej rozvojovej pomoci a jej integrovania do medzinárodnej rozvojovej komunity sa už iniciatívne ujali Kanadská vládna agentúra CIDA a Rozvojový program OSN (UNDP). Je potrebné, aby sa táto spolupráca rozšírila najmä o členské a kandidátske krajiny EÚ, vzhľadom na okolnosti, ktoré vyplynú zo vstupu do únie. 

1. Rozvojová pomoc SR v súvislosti so vstupom do EÚ
Pre slovenskú rozvojovú pomoc bude mať určujúci význam vstup do EÚ. Po vstupe sa Slovensko automaticky zapojí do spoločného európskeho systému poskytovania rozvojovej pomoci, z čoho vyplynú záväzky finančné, politické, právne, inštitucionálne a organizačné. Zároveň sa pre slovenské subjekty otvorí široké spektrum možností participovať na tomto  systéme.
Finančné aspekty vstupu SR do EÚ budú dané zapojením sa do finančných mechanizmov, ktoré využíva EÚ na realizáciu rozvojovej pomoci. Ide o prispievanie do Európskeho rozvojového fondu (EDF), ako aj o financovanie rozvojovej pomoci prostredníctvom bežného rozpočtu EÚ. Európsky rozvojový fond EDF je určený na financovanie rozvojovej pomoci krajinám ACP (Africa-Caibbean-Pacific). Určenie výšky príspevku je predmetom bilaterálnych rokovaní členskej krajiny s EÚ. Východiskovým kritériom sú pritom ekonomické i demografické ukazovatele. Pre porovnanie Dánsko a Fínsko (krajiny s porovnateľným počtom obyvateľov ako SR) prispeli do 9. EDF čiastkou 295, resp. 204 mil. eur. V súčasnosti využíva únia svoj 9. EDF s rozpočtom 13,5 mld. eur na obdobie 2000-2005. Popri EDF financuje EÚ rozvojové programy v oblasti Latinskej Ameriky, Ázie a SVE, ako aj humanitárne programy zo svojho bežného rozpočtu. Výšku čiastky, ktorá bude využitá na uvedené účely zo slovenského príspevku do rozpočtu EÚ, je momentálne ťažko odhadnúť. 
Politické a legislatívne aspekty vstupu do EÚ sú dané záväzkom prijať primárnu legislatívu EÚ v oblasti rozvojovej politiky dňom vstupu do únie. Vyplýva z toho povinnosť harmonizovať rozvojovú politiku SR s rozvojovou politikou EÚ a koordinovať poskytovanú rozvojovú pomoc. Rozvojová pomoc EÚ v sebe zahŕňa aj ďalšie záväzky a aktivity, ako napríklad – zmluvy a dohody s rozvojovými krajinami a spoločnú obchodnú politiku, ktorej obsahom je aj jednotný colný systém a systém colných preferencií pre rozvojové krajiny.
Vstup SR do EÚ výrazne ovplyvní aj inštitucionálne a organizačné zabezpečenie slovenskej rozvojovej pomoci. EÚ síce nepredpisuje svojim členom organizačnú formu ani rozsah rozvojovej pomoci. Počíta však s tým, že rozvojová pomoc bude stabilná, otvorená pre účasť vládneho i mimovládneho sektoru, koordinovaná s rozvojovou pomocou EÚ a rešpektujúca “tri C z Maastrichtu” (Coordination, Complementarity, Coherence). Popri finančných povinnostiach sa pre Slovensko otvorí po vstupe do EÚ široké spektrum možností. V prvom rade pôjde o právo zapojiť a podieľať sa na rozhodovacích procesoch únie v oblasti rozvojovej politike. MZV a ostatné rezorty budú musieť pripraviť domácu administratívu, kvalifikovaných zástupcov do štruktúr EÚ, ako aj slovenských delegátov do konzultačných a riadiacich výborov. Druhým dôležitým momentom bude možnosť slovenských subjektov vstupovať do rozvojových a humanitárnych projektov financovaných z prostriedkov EÚ. Vytvorí sa priestor na využitie slovenských komparatívnych výhod pri dodávkach tovarov, služieb, ale aj konzultačných prác a know-how. Tieto možnosti sú však jednoznačne podmienené pripravenosťou vládnych, mimovládnych i súkromných subjektov tak, aby obstáli v konkurenčnom prostredí EÚ. 

2. Spolupráca so CIDA a bilaterálnymi donormi  
Kanadská vládna agentúra pre rozvojovú pomoc (CIDA) schválila v novembri 2001 program ODACE (Official Development Assistance for Central Europe). Cieľom programu je pomôcť SR (a ostatným krajinám V4) pri tvorbe ľudských zdrojov, inštitúcií a mechanizmov na poskytovanie rozvojovej pomoci tretím krajinám. Celý program je riadený z Bratislavy, kde od januára 2003 sídli programový manažér pre všetky krajiny V4. Kanadský príspevok do programu na 5-ročné obdobie (2002-2006) predstavuje 15 miliónov CAD, pričom 5 miliónov je určených  na prvú fázu - vytvorenie inštitúcií, mechanizmov a ľudských zdrojov a zvyšných 10 miliónov tvorí kanadský príspevok na spoločné projekty. Kanada je tak zatiaľ jediným bilaterálnym donorom, ktorý je pripravený priamo finančne podporiť vytvorenie funkčného systému oficiálnej rozvojovej pomoci v SR.  
Slovensko bude intenzívne využívať ponúkanú možnosť spolupráce so CIDA v oboch oblastiach (tvorba mechanizmov a trilaterálne projekty), ako aj skutočnosť, že program ODACE pre V4 je riadený z Bratislavy. Zároveň bude Slovensko hľadať možnosti spolupráce na trilaterálnych projektoch aj s ďalšími donormi najmä v rámci členských a kandidátskych krajín EÚ v závislosti od ich teritoriálnych a sektorálnych priorít.  

3. Spolupráca s UNDP a multilaterálnymi donormi
Rozvojový program OSN (UNDP) je prvým donorom, ktorý spolupracuje so SR v oblasti oficiálnej rozvojovej pomoci (už od roku 1997). Príkladom spolupráce sú projekty UNDP s MZV, ktoré sa realizujú kontinuálne od roku 1999. Oficiálna rozvojová pomoc sa postupne stáva prioritou UNDP v krajinách V4. Podobne ako v prípade Kanady je program pre V4 riadený z Bratislavy. Predpokladom pre úzku spoluprácu s UNDP je pôsobenie regionálneho centra tejto organizácie na Slovensku. Slovensku sa tak naskytá unikátna možnosť využiť v prvých rokoch svojho vlastného rozvojového programu skúsenosti a služby bratislavského centra. UNDP v Bratislave totiž disponuje takmer 70-členným tímom expertov, skúsených administratívnych pracovníkov a podporným personálom. Navyše riadi kancelárie vo viac ako 30 krajinách, z ktorých viaceré patria medzi teritoriálne priority slovenskej rozvojovej pomoci. Jednou z efektívnych modalít spolupráce je vytvorenie spoločného fondu, ktorý je súčasťou Národného programu na rok 2003.     
Významným partnerom SR v oblasti oficiálnej rozvojovej pomoci je aj organizácia OSN pre priemyselný rozvoj (UNIDO). Cieľom spolupráce SR s UNIDO je posilnenie priemyselného a hospodárskeho rozvoja najmenej rozvinutých krajín sveta.  Konkrétnymi výsledkami tejto spolupráce by mal byť transfer slovenských skúseností a know-how vo vybraných priemyselných odvetviach, zapojenie slovenských expertov do medzinárodných aktivít prostredníctvom databanky a siete UNIDO, ako aj zapojenie podnikateľských subjektov do integrovaných programov tejto organizácie. Na doterajšie výsledky a skúsenosti slovenských expertov by mala nadviazať aj spolupráca s organizáciou OSN pre výživu a poľnohospodárstvo (FAO) . 
UNDP je kľúčovým multilaterálnym partnerom SR v oblasti ODA. Slovensko bude intenzívne využívať ponúkanú spoluprácu s Regionálnym centrom UNDP v Bratislave. SR bude využívať i možnosť spolupráce s ďalšími multilaterálnymi organizácia v systéme OSN.

Záver 

Zaviesť kompaktný a efektívny systém poskytovania rozvojovej pomoci je jednou zo súčasných výziev slovenskej zahraničnej politiky. Aktuálnosť tejto úlohy umocňuje pripravovaný vstup SR do EÚ, ktorý bude klásť na slovenskú rozvojovú politiku vysoké nároky. Zároveň však otvorí i nové možnosti pre slovenské vládne i mimovládne subjekty a súkromné firmy. 
Dôležitým krokom v tomto smere bolo schválenie ročného rozpočtu slovenskej rozvojovej pomoci vo výške 160 661 tis. Sk v decembri 2002. Uvedené prostriedky sú pridelené MZV SR ako koordinátorovi rozvojovej pomoci nad rámec tradičných foriem slovenskej rozvojovej pomoci. Budú použité podľa cieľov, princípov a priorít definovaných v tomto materiáli.