Predkladacia správa

Podnet: Materiál sa predkladá na základe Plánu hlavných a legislatívnych úloh MŽP SR na rok 2002 a úlohy B.1. uznesenia vlády SR č. 33/2000 z 19. 1. 2000, ktorým vláda SR uložila ministrovi životného prostredia predložiť vláde Protokol o ťažkých kovoch na prijatie alebo schválenie do jedného roka od nadobudnutia účinnosti právnych predpisov upravujúcich emisné limity pre tuhé znečisťujúce látky a ťažké kovy.
Potreba: Protokol o ťažkých kovoch k Dohovoru o diaľkovom znečisťovaní ovzdušia prechádzajúcom hranicami štátov (ďalej “Protokol”) bol otvorený na podpis 24. júna 1998 v Aarhuse, Dánsko, keď ho podpísala aj Slovenská republika. Protokol nadobudne platnosť po jeho prijatí, schválení alebo ratifikácii minimálne šestnástimi stranami. Doposiaľ ho prijalo, schválilo alebo ratifikovalo 12 krajín.  
Ťažké kovy sa dostávajú do ovzdušia z úpravní rúd hutníckych výrob železných a farebných kovov, zo spaľovania fosílnych palív, z dopravy a iných priemyselných výrob vo forme tuhých častíc.  V Európe je vyše 60%  týchto emisií prenášaných nad územia iných štátov, preto bol v rámci EHK OSN pripravený a podpísaný Protokol, aby obmedzil emisie a cezhraničné prenosy týchto látok.
Stručný obsah: Protokol zaväzuje krajiny k zníženiu antropogénnych emisií niektorých ťažkých kovov, ktoré sú prenášané atmosférou na veľké vzdialenosti. Protokol špecificky uvádza kadmium, olovo a ortuť a určuje emisné limity pre tuhé častice z výroby kovov a spaľovania fosílnych palív. 
Očakávaný dosah: 
Prijatie Protokolu o ťažkých kovoch nebude mať dosah na štátny rozpočet ani na zamestnanosť. 
Text:
Ťažké kovy (kadmium, ortuť, olovo) sa dostávajú do ovzdušia z úpravní rúd hutníckych výrob železných a farebných kovov, zo spaľovania fosílnych palív, z dopravy a iných priemyselných výrob vo forme tuhých častíc. Príspevok dopravy k emisiám olova v posledných rokoch značne klesol, najmä v dôsledku zavádzania bezolovnatých benzínov a automobilov vybavených trojcestným katalyzátorom, ktoré nemôžu spaľovať olovnatý benzín. Ťažké kovy majú toxický účinok na človeka a životné prostredie už v malých koncentráciách a minimálne pre kadmium boli dokázané priame karcinogénne účinky. Akumulujú sa v pôde, kde sa viažu na minerálne častice. Odtiaľ sa potom dostávajú do organizmov, alebo sú vyplavované do podzemných vôd. 
Depozícia ťažkých kovov v Európe je vo všeobecnosti oveľa nižšia ako emisie týchto kovov, čo znamená, že Európa v značnej miere prispieva k depozícii mimo svojich hraníc. Donedávna sa tejto problematike nevenovala zvláštna pozornosť. Až na začiatku 90-tych rokov sa zistilo, že kadmium, ortuť a olovo, prípadne iné ťažké kovy, spôsobujú krajinám naďalej problémy dlho po odstránení vlastných zdrojov emisií. Preto bol pod Dohovorom o diaľkovom znečisťovaní ovzdušia prechádzajúcom hranicami štátov dohodnutý text protokolu, ktorý by určoval stranám minimálne opatrenia, ktoré majú prijať na zníženie emisií týchto látok v európskom regióne. Protokol podpísala SR v deň jeho vystavenia na podpis 24. júna 1998 v Aarhuse, Dánsko. Doteraz ho podpísalo 36 krajín, ratifikovalo, prijalo alebo schválilo 12 (Česká republika, Dánsko, Európske spoločenstvo, Fínsko, Francúzsko, Holandsko, Kanada, Luxemburg, Nórsko, Švédsko, Švajčiarsko a USA). Protokol nadobudne platnosť po jeho ratifikácii alebo prijatí minimálne 16 stranami. 
Základné povinnosti, ktoré budú pre zmluvné strany vyplývať z prijatia protokolu, sú:
1.	zníženie ročných emisií kadmia, olova a ortuti v porovnaní so základným rokom  
2.	uplatňovanie najlepších dostupných techník pre nové zdroje podľa Prílohy III pre nové zdroje do dvoch rokov od nadobudnutia platnosti protokolu a pre jestvujúce zdroje do ôsmich rokov od nadobudnutia platnosti protokolu. 
3.	uplatňovanie emisných limitov pre stacionárne zdroje podľa prílohy V
4.	uplatňovanie opatrení na kontrolu výrobkov podľa Prílohy VI (do šiestich mesiacov od nadobudnutia platnosti Protokolu nesmie obsah olova v predávanom benzíne pre cestné motorové vozidlá prekročiť 0,013 g/l; do desiatich rokov vyjadriť úmysel v deklarácii, že úroveň koncentrácie ortuti v alkalických mangánových batériách, používaných v extrémnych podmienkach neprekročí 0,05 % hm. a 0,025 % hm. v ostatných batériách)

Pozícia Slovenskej republiky

K bodu 1.  
Referenčným rokom pre Slovenskú republiku bude rok 1990, keďže od tohto roku sa sledujú údaje o emisiách ťažkých kovov. V porovnaní s týmto rokom už došlo k zníženiu emisií týchto ťažkých kovov, najmä olova, k čomu prispelo veľkou mierou používanie bezolovnatého benzínu.  

K bodu 2.
Uplatňovania najlepších dostupných techník pri povoľovaní nových zdrojov podľa čl. 3, ods. 2, písm. c) protokolu už vyžaduje aj súčasná slovenská legislatíva (zákon o ochrane ovzdušia č.478/2002 Z. z., paragraf 18, ods. 3, paragraf 22, ods. 2) a táto požiadavka bude uvedená aj v pripravovanom zákone o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania, ktorý má nadobudnúť účinnosť v roku 2003.

K bodu 3.
Príloha IV protokolu určuje emisné limity pre tuhé častice zo spaľovania fosílnych palív a niektoré technológie na výrobu kovov. Krajina má uplatňovať uvedené emisné limity pre nové stacionárne zdroje do dvoch rokov a pre jestvujúce stacionárne zdroje do ôsmich rokov od nadobudnutia platnosti protokolu. Nariadenie vlády SR č. 92/1996 Z. z. v znení nariadenia 473/2000 Z. z. už ustanovuje mnohé z požadovaných hodnôt emisných limitov. Po posúdení ekonomickej životaschopnosti (podľa čl. 3, ods. 2, písm. d) je možné v potrebnom čase upraviť (znížiť) aj zostávajúce hodnoty.

K bodu 4.
Predaj olovnatého benzínu na Slovenku je zakázaný od 1. januára 1998. 
Obsah ortuti v batériách je upravený v zmysle platnej vyhlášky MH SR 67/2002 Z. z., ktorou sa vydáva zoznam vybraných chemických látok a vybraných chemických prípravkov, ktorých uvedenie na trh a používanie je obmedzené alebo zakázané s platnosťou od 15. februára 2002. Táto vyhláška obmedzuje, resp. vylučuje z používania výrobky s obsahom ortuti v stanovených koncentračných limitoch (v súlade s predpismi Európskej únie).
***
Uvedený prehľad potvrdzuje, že väčšinu základných povinností, ktoré protokol zakladá, Slovenská republika už plní. Plnenie povinností protokolu nespôsobí osobitné problémy, ani nevyvolá potrebu vynaložiť významnejšie náklady, ktoré by inak nebolo potrebné vynaložiť, najmä ak vezmeme do úvahy naše úsilie o aproximáciu právneho poriadku SR s právnym poriadkom Európskych spoločenstiev a EÚ.
Prijatie a implementácia Protokolu o ťažkých kovoch nebude vyžadovať vynaloženie prostriedkov zo štátneho rozpočtu nad rámec prostriedkov, ktoré sa budú musieť vynaložiť skôr z iných dôvodov (vstup do EÚ).
Prijatie protokolu nebude mať finančný a ekonomický vplyv a vplyv na zamestnanosť, preto sa táto doložka nevyhotovuje. 
Vláda SR v uznesení č. 33/2000 z 19. januára 2000 uložila v bode B.1. ministrovi životného prostredia SR predložiť jej protokol na prijatie alebo schválenie. Predložený protokol je medzinárodnou zmluvou vládnej povahy, keďže nie je medzinárodnou zmluvou podľa čl. 7 odsek 4 a odsek 5 Ústavy SR, avšak zároveň svojím významom presahuje rámec pôsobnosti ministerstva či ústredného orgánu štátnej správy, na čele ktorého je člen vlády. Vzhľadom na vyššie uvedenú skutočnosť sa nepredkladá protokol do NR SR.
Na základe uvedených skutočností navrhujeme vláde SR súhlasiť s prijatím tohto protokolu.