ORGANISATION  INTERGOUVERNEMENTALE POUR LES TRANSPORTS
INTERNATIONAUX FERROVIAIRES
OTIF 	MEDZIŠTÁTNA ORGANIZÁCIA PRE MEDZINÁRODNÚ  ŽELEZNIČNÚ 	DOPRAVU
INTERGOVERNMENTAL ORGANISATION FOR INTERNATIONAL CARRIAGE BY
RAIL
DIPLOMATICKÁ KONFERENCIA K PRIJATIU	UNIDROIT/OTIF 2006
ŽELEZNIČNÉHO PROTOKOLU K 	DCME-RP - Doc. 4
dohovoru o medzinárodných 	Originál: anglicky
ZAISŤOVACÍCH PRÁVACH NA 	júl 2006
MOBILNÉ ZARIADENIA 						                    
 Luxemburg, 12. až 23. február 2007
VYSVETĽUJÚCE POZNÁMKY
k
NÁVRHU PROTOKOLU TÝKAJÚCEHO SA OSOBITOSTÍ  ŽELEZNIČNÉHO MOBILNÉHO PARKU
(vypracované sekretariátom Unidroit)
s
PREHĽADOM O DOHOVORE
o medzinárodných zaisťovacích právach na
mobilné zariadenia 
a
PREHĽAD O NÁVRHU ŽELEZNIČNÉHO PROTOKOLU 
Významný pokrok pre odvetvie železníc

PREHĽAD O DOHOVORE
O MEDZINÁRODNÝCH ZAISŤOVACÍCH PRÁVACH NA MOBILNÉ ZARIADENIA 
Ciele
8.	Hlavným cieľom dohovoru je účinné financovanie hnuteľného vybavenia. Tento spôsob financovania prispeje k tomu, aby sa vyvíjali nákladovo výhodné dopravné nosiče a celosvetový majetok s použitím moderných technológií. Systém dohovoru smeruje k tomu, aby sa umožnilo krajinám vo všetkých štádiách hospodárskeho rozvoja, najmä rozvojovým krajinám, dosiahnuť významné hospodárske výhody tým, že im urobí prístupným komerčné financovanie hnuteľného vybavenia, ktoré predtým nebolo k dispozícii vôbec, alebo iba s relatívne vysokými nákladmi. Solídna, medzinárodne prijatá právna úprava pre práva zaistenia, výhrady vlastníctva a lízingu podporí poskytovanie finančných prostriedkov a zníži ich náklady.
9.	Financovanie leteckých predmetov sa uskutočňuje, ako aj u mobilného železničného materiálu, ako aj celosvetovo pri majetku [...] , v podstate tromi formami a spôsobmi: vo forme pôžičky, ktorá je zabezpečená zaisťovacím právom na predmet, vo forme odpredaja na základe dohody (dohoda s výhradou vlastníctva), pri ktorej si predávajúci vyhradzuje vlastníctvo až do úplného zaplatenia a vo forme lízingovej zmluvy buď ako zmluva finančného lízingu, alebo ako zmluva operatívneho lízingu, vždy s opciou odkúpenia, alebo bez nej. Tieto nástroje financovania musia byť, ak majú účinne fungovať, podporené solídnou právnou úpravou, aby sa dosiahlo prevzatie rizík a uvoľnenie prostriedkov súkromným sektorom. Nesmierne náklady, ktoré sú spojené s financovaním predmetov druhu, ktorého s dohovor týka, spôsobujú, že zo strany veriteľa (finančníka, predajcu, alebo poskytovateľa lízingu) je nevyhnutné, aby sa mohol spoliehať na to, že jeho zmluvné práva a práva vlastníctva sú chránené príslušnou právnou úpravou, a že mu budú dané do rúk efektívne a účinné prostriedky na presadenie týchto práv, keď sa dlžník dostane do omeškania s platbami, alebo nesplní nejakú inú povinnosť.
10.	Tradičné kolízne normy uplatňujú lex rei sitae (právo platné v mieste predmetu) ako právo platné pre vlastnícke práva. Takáto zásada je však nevhodná pre predmety hnuteľného vybavenia, ktoré sa neustále pohybujú z jednej krajiny do druhej, alebo sa, v prípade kozmického majetku, vôbec na Zemi nenachádzajú. V rôznych právnych poriadkoch existujú rozdielne východiská k otázke stanovenia práva za týchto okolností. Okrem toho: aj keby bolo možné vyvinúť jednotnú kolíznu normu, nebola by tým prekonaná nevýhoda závislosti na vnútroštátnych zákonoch, ktoré sa v jednotlivých krajinách od seba značne odlišujú, a ktoré v niektorých výsostných oblastiach zaisťovacie práva silne zvýhodňujú, zatiaľ čo v iných majú skôr odmietavý alebo obmedzujúci obsah. Toto môže potenciálnych finančníkov zdržiavať od poskytnutia pôžičky, alebo môže viesť k vyšším nákladom na pôžičku. Preto existuje potreba vytvorenia medzinárodnej úpravy pre zaisťovacie, lízingové práva a práva výhrady vlastníctva na takomto vybavení, ktorá poskytne veriteľom potrebné zábezpeky a súčasne predvída opatrenia na ochranu dlžníkov.
11.	Prostredníctvom dohovoru a jej príslušných protokolov má byť dosiahnutých päť hlavných cieľov:
•    uľahčenie nadobudnutia a financovania hospodársky dôležitých predmetov hnuteľného vybavenia cez vytvorenie medzinárodného zaisťovacieho práva uznaného vo všetkých zmluvných štátoch;
•	vybavenie veriteľa radom základných práv pri neplnení a platobnej neschopnosti a – v prípade existencie dôkazu o neplnení – prostriedkom na dosiahnutie okamžitej predbežnej právnej ochrany až do konečného rozhodnutia v predmete súdneho sporu o jeho nároku;
•	vytvorenie elektronického medzinárodného registra na zápis medzinárodných zaisťovacích práv, ktorým sa tretím osobám vykoná oznámenie o existencii týchto práv, a s ktorého pomocou si môže veriteľ uchovať svoj prednostný nárok pred neskôr zapísanými právami, nezapísanými právami a konkurzným správcom dlžníka;
•	zabezpečenie prostredníctvom príslušného protokolu, že budú uspokojené osobitné potreby príslušného priemyselného sektora;
•	týmto: vytvorenie širšej základne dôvery u budúcich veriteľov pri ich rozhodovaní o poskytnutí pôžičky, zlepšenie bonitného zatriedenia pohľadávok na vybavenie a zníženie nákladov na pôžičku v prospech všetkých zúčastnených.
Aj keď sa dohovor a protokol zaoberajú celkom podrobnosťami, aj tak majú veľmi špecifické ciele a nie sú zamerané na to, aby pokryli celú oblasť financovania zaisteného majetkom, oblasť, ktorá je naďalej z veľkej časti regulovaná vnútroštátnymi zákonmi a dohodami medzi zmluvnými stranami. Okrem toho samotný dohovor poskytuje vo veci celej rady otázok vrátane práv pri neplnení a príslušnosti, značný priestor pre dohody medzi zmluvnými stranami.
Dvojdohodový model a vzťah medzi dohovorom a protokolom
12.	Ako už bolo uvedené vyššie, dohovor nie je špecifický pre určité vybavenie. Jej ustanovenia sa uplatňujú principiálne rovnako na každú z troch kategórií hnuteľného vybavenia, na ktoré sa vzťahuje. Zároveň, dohovor nevstúpi pre určitú kategóriu vybavenia do platnosti, kým nevznikne protokol o tomto vybavení a nevstúpi do platnosti podľa pravidiel tohto protokolu. V prípade nezlučiteľnosti je teda určujúci protokol. Dvojdohodový model bol považovaný za veľmi výhodný. Vedie k jednotným úpravám pre tie ustanovenia dohovoru, ktoré nepodnecujú špecifické úvahy o výbave, namiesto uvažovania s jednotlivými samostatnými dohodami pre každú triedu vybavenia. Toto zabráni tomu, aby sa ustanovenia, ktoré nie sú špecifické pre určité vybavenie nevyskytovali v dvoch dohodách opakovane, resp. aby neboli navzájom zlučiteľné, a bez ohľadu na určitý typ vybavenia umožní jednotný výklad týchto ustanovení. Okrem toho dvojdohodový model zabraňuje nadmernému zaťaženiu textu dohovoru podrobnými výbavovo-špecifickými predpismi a poskytuje vhodný argument na úpravu ustanovení dohovoru prostredníctvom protokolu takým spôsobom, aby boli uspokojené osobitné potreby príslušného priemyselného sektora. Aby sa však uspokojili potreby zainteresovaných na financovaní vzdušných dopravných prostriedkov a ich poradcov, vypracoval Spoločný sekretariát konferencie (tzn. sekretariáty ICAO a UNIDROIT) užívateľsky pohodlný konsolidovaný text, ktorý znázorňuje vo vzájomnom vzťahu dohovor a protokol o leteckej doprave. Ako už bolo popísané skôr, nejedná sa tu o právne účinný dokument, ale o praktické znenie textu pre použitie všetkými tými, ktorí sa zaoberajú financovaním a lízingom leteckého vybavenia.
Zásady
13.	Pre dohovor a protokol o leteckej doprave platí nasledovných päť zásad:
•	Vykonateľnosť pri presadzovaní významných faktorov, ktoré sú pre financovanie zaistené majetkom a pre lízingové obchody charakteristické;
•	Zmluvná voľnosť zúčastnených strán pri zmluvných pomeroch ako výraz skutočnosti, že zmluvné strany hranice prekračujúceho právneho aktu, pri ktorom ide o vysokohodnotné vybavenie druhu, ktorý sa v dohovore rozoberá, sú vo vzťahu k takýmto právnym úkonom odborne kvalifikované a skúsené a že sú zastúpené znalcami, takže ich dohody sa vo všeobecnosti dodržiavajú a sú vykonateľné;
•	Predvídateľnosť pri aplikácii dohovoru, črta, ktorá je osobitne uvedená vo výkladových ustanoveniach článku 5 odsek 1 a je vyjadrená krátkymi a jasnými predpismi o hierarchii, ktoré dávajú prednosť bezpečnosti a jednoduchosti a formulácii opierajúcej sa na predpisy – v protiklade k formulácii opierajúcej sa o všeobecné štandardy;
•	Transparentnosť prostredníctvom predpisov, ktoré uvažujú so zápisom medzinárodného zaisťovacieho práva, aby sa tretím osobám oznámila jeho existencia. Prostredníctvom týchto predpisov sa dáva prednosť zapísaným medzinárodným zaisťovacím právam a právam kupujúcich pred nezapísanými medzinárodnými zaisťovacími právami;
•	Citlivosť voči príslušnej vnútroštátnej kultúre, ak ide o to, aby sa zmluvnému štátu umožnilo vzájomne zvážiť hospodárske výhody a uznané pravidlá vnútroštátneho práva, ktorým prisudzuje význam a vydať prehlásenia, a) na celkové alebo čiastočné vylúčenie vybraných ustanovení, ktoré považuje za nezlučiteľné so svojimi zásadami, alebo b) aby sa rozhodol pre vybrané ustanovenia  [prehlásenia Opt-in], ktoré podľa jeho názoru tieto zásady posilnia (napríklad zachovanie práv na zaistenie alebo zadržanie predmetu na zaplatenie verejných služieb, ktoré sa na tento predmet vzťahujú).
Určenia pojmov
14.	Článok 1 dohovoru obsahuje dlhý zoznam určení pojmov, ktoré sú ešte doplnené určeniami pojmov v protokole o leteckej doprave. Je dôležité mať tieto určenia pri čítaní dohody a protokolu o leteckej doprave neustále na zreteli, pretože bežným pojmom sa z času na čas priraďuje osobitný význam, ako napríklad u pojmov „dohoda“, „veriteľ“ a „dlžník“. Rad výrazov, ako napríklad pojmy „zaistené pohľadávky“, „vnútroštátny právny úkon“, „národné zaisťovacie právo“ a „zákonné právo“ boli špeciálne sformované pre oba dohovory a dajú sa preto správne pochopiť iba vo vzťahu k ich príslušným určeniam pojmov.
Oblasť aplikácie
15.	Dohovor predpokladá ochranu z piatich rôznych kategórií práv:
1)	Medzinárodné zaisťovacie práva, t. zn. práva, ktoré sú poskytnuté zo strany poskytovateľa zaistenia na základe dohody o zaistení, alebo práva, ktoré má predávajúci s výhradou na základe dohody výhrady vlastníctva, alebo poskytovateľ lízingu na základe lízingovej zmluvy. Sem nepatria práva z vnútroštátneho právneho úkonu, ku ktorému štát vydal prehlásenie, ktorým je vylúčené uplatnenie určitých aspektov dohovoru (odsek 3 ďalej). Medzinárodné zaisťovacie právo je hlavnou kategóriou práv, ktorými sa dohovor a vždy príslušný protokol zaoberajú.
2)	Budúce medzinárodné zaisťovacie práva, t.zn. práva, ktoré majú byť získané na identifikovateľnom vybavení vo forme v budúcnosti spočívajúcich medzinárodných zaisťovacích právach, ktoré však ešte nepredstavujú medzinárodné zaisťovacie práva, napríklad v prípade dohody o zaistení, pretože sa o ustanoveniach dohody ešte stále rokuje, alebo pretože budúci dlžník ešte nezískal žiadne právo na zaťažované vybavenie. Budúce medzinárodné zaisťovacie právo môže byť ako také zapísané do Medzinárodného registra, nenadobudne však účinnosť dovtedy, kým nedospeje do medzinárodného zaisťovacieho práva. V tomto prípade platí pre účely hierarchie od momentu zápisu ako budúce medzinárodné zaisťovacie právo.
3)	Národné zaisťovacie práva, t.zn. práva, ktoré sú zapísané v rámci národného registračného systému a mohli by vlastne byť zapísané ako medzinárodné zaisťovacie práva, ak by neboli vytvorené prostredníctvom vnútroštátnych právnych aktov (ktoré budú bližšie určené v dohovore), ku ktorým zmluvný štát vydal prehlásenie podľa článku 50, v dôsledku ktorého je aplikácia dohovoru vylúčená. Takéto vylúčenie má však iba obmedzený účinok. Po prvé, pre národný zaisťovací systém platia naďalej predpisy o hierarchii uvedené v dohovore – nie predpisy vnútroštátneho práva – ako aj rôzne iné ustanovenia dohovoru. Po druhé, hoci národné zaisťovacie právo nemôže byť zapísané ako medzinárodné zaisťovacie právo, môže byť oznámenie národného zaisťovacieho práva zapísané do Medzinárodného registra, čím je nadradenosť národného zaisťovacieho práva zabezpečená rovnakým spôsobom, ako keby sa jednalo o zapísané medzinárodné zaisťovacie právo.
4)	Zákonné práva schopné zápisu, ktoré vznikajú podľa vnútroštátneho práva. Zmluvný štát môže vydať prehlásenie podľa článku 40, podľa ktorého môžu byť zákonné práva, ktoré vznikajú podľa jeho práva, zapísané do Medzinárodného registra. Každé týmto spôsobom zapísané právo je potom potrebné považovať pre účely dohovoru ako zapísané medzinárodné zaisťovacie právo. Možnými príkladmi sú nariadenia alebo rozsudky, ktoré sa týkajú vybavenia určitej kategórie, na ktoré je dohovor aplikovaný a zákonné záložné právo v prospech remeselníka alebo skladovateľa.
5)	Zákonné práva, ktoré vznikajú podľa vnútroštátneho práva a užívajú nadradenosť bez zápisu. Zmluvný štát môže vydať prehlásenie podľa článku 39, v ktorom budú vymenované tie kategórie zákonných práva, ktoré by mali prednosť pred právami, ktoré zodpovedajú medzinárodnému zaisťovaciemu právu, a ktoré v rozsahu stanovenom v prehlásení majú mať prednosť pred zapísaným medzinárodným zaisťovacím právom dokonca vtedy, keď tieto zákonné práva ani nie sú zapísané.
Dohovor nezahŕňa iba práva v rámci už vyššie vymenovaných kategórií, ale aj „zaistené pohľadávky“, t. zn. nároky existujúce na základe určitej dohody na platbu, alebo iné plnenie dlžníka, ktoré sú predmetom zaistené, alebo sa naň vzťahujú. Čisto osobné zmluvné práva, ktoré nie sú predmetom zaistené, neprislúchajú do rozsahu platnosti dohovoru, aj keď je prostredníctvom článku 39 odsek 1 písmeno b zachovaná účinnosť zmluvných, ako aj zákonných práv na zaistenie alebo zadržanie podľa práva určitého štátu na sumy, ktoré prislúchajú poskytovateľovi verejných služieb, a to v rozsahu týmto štátom deklarovanom podľa dohovoru.
16.	Dohoda môže byť aplikovaná, ak sú splnené nasledovné podmienky:
(1)	Zmluvné strany uzavreli dohodu o zaistení, dohodu o kúpe s výhradou alebo lízingovú zmluvu (článok 2 odseky 1 a 2).
(2)	Dohoda sa vzťahuje na vybavenie, u ktorého sa v zmysle príslušného protokolu jedná o nasledovné:

a)	trup lietadla, letecký motor alebo vrtuľník,
b)	mobilný železničný materiál, alebo
c)	Kozmický majetok (článok 2 odsek 3).
(3)	Vybavenie spadá pod niektorú, v príslušnom protokole označenú kategóriu a je jednoznačne identifikovateľné (článok 2 odseky 2 a 3).
(4)	Dohoda strán sa založí v zhode s požiadavkami na formu predpísanými dohovorom (článok 2 odsek 2, článok 7).
(5)	Dlžník sa nachádza v okamžiku uzavretia dohody, ktorou sa zriaďuje medzinárodné zaisťovacie právo, alebo sa jeho zriadenie dohodne, v niektorom zmluvnom štáte (článok 3 a 4). [...]

17.	Väčšina právnych poriadkov mimo oblasť severnej Ameriky zreteľne a jasne rozlišuje medzi zaisťovacími dohodami, ako aj dohodami výhrady vlastníctva a lízingovými zmluvami a považujú predávajúceho s výhradou, alebo poskytovateľa lízingu za neobmedzeného vlastníka. V protiklade k tomu si právo v severoamerických výsostných oblastiach a naposledy aj na Novom Zélande osvojilo funkčný a hospodárny prístup a považuje dohody o výhrade vlastníctva, ako aj určité zmluvy lízingových zmlúv ako formy zaistenia a vlastníctvo predávajúceho s výhradou alebo poskytovateľa finančného lízingu za dohody obmedzené na zaisťovacie právo. S ohľadom na tieto silne sa od seba odchyľujúce prístupy bolo už v skorej fáze zrejmé, že by sa nedalo dosiahnuť zhodu pri jednotnej charakterizácii dohovoru. Tento problém sa nakoniec vyriešil tým, že sa táto otázka určuje podľa aplikovaného vnútroštátneho práva, ktoré sa zasa riadi podľa pravidiel medzinárodného súkromného práva príslušnosti súdu (článok 2 odsek 4, článok 5 odseky 2 a 3).  Ak je samo aplikované právo právom lex fori (právo príslušnosti súdu), tak môže národný súd uplatniť svoje vlastné právo, aby rozhodol o otázke charakterizácie.
18.	[...]
19.	Vlastnosti mobility a medzinárodnosti nie sú dohovorom výslovne predpisované, spočívajú však podľa všeobecného názoru v podstate vybavenia. Dohovor preto necháva otvorenú možnosť nadobudnutia a zápisu medzinárodného zaisťovacieho práva na vybavenie, ktoré svoj štát pôvodu nikdy neopustí. Veriteľ však musí byť schopný brániť sa pred možným pohybom a obyčajne nie je v dobrej pozícii keď ide o to dozvedieť sa, či sa pohyb uskutočnil alebo nie. Napriek tomu umožňuje článok 50 dohovoru zmluvným štátom vylúčiť vo vzťahu k čisto vnútroštátnym právnym aktom určité ustanovenia dohovoru o vzájomných právach zmluvných strán.
20.	Ustanovenia dohovoru, ktoré popisujú tri kategórie vybavenia, na ktoré sa táto uplatňuje, sú so zreteľom na dôležité aspekty kvalifikované prostredníctvom príslušného protokolu, napríklad prijatím určení pojmov, ktoré jednak popisujú druh predmetu a majú obmedziť aplikovateľnosť na vybavenie s vysokou jednotkovou hodnotou, ako aj bližším určením metódy, alebo metód, ktorými sa má zohľadniť požiadavka jednoznačnej identifikovateľnosti, napríklad v prípade predmetov leteckej techniky prostredníctvom udania sériového výrobného čísla a názvu výrobcu, ako aj modelovým označením predmetu. Zápis sa vykoná na základe predmetu identifikovaného týmto spôsobom. Preto sa dohovor neaplikuje na budúce majetkové hodnoty alebo náhradné plnenia, ktoré nie sú poistnými plneniami, alebo inými náhradnými plneniami týkajúcimi sa straty. 
Založenie medzinárodného zaisťovacieho práva
21.	Pre založenie medzinárodného zaisťovacieho práva je potrebná výhradne dohoda, zodpovedajúca jednoduchým požiadavkám článku 7. Toto platí nezávisle na otázke, či má medzinárodné zaisťovacie právo vyhovenie v národnom práve, alebo či spĺňa požiadavky na vytvorenie zaisťovacieho práva podľa národného práva. V tomto zmysle je medzinárodné zaisťovacie právo autonómne, pretože sa samo odvodzuje z dohovoru. Či však vôbec nejaká dohoda strán existuje, je potrebné rozhodnúť podľa aplikovaného práva, ktorému sú týmto spôsobom otázky ako je spôsobilosť na právne úkony, existencia consensus ad idem (súhlasnej vôle) atď. podriadené. Požiadavky na formu dohody sú však stanovené samotným dohovorom. Podľa článku 7 je určité právo založené ako medzinárodné zaisťovacie právo, keď dohoda, ktorou sa zriaďuje, alebo sa jeho zriadenie dohodne, spĺňa štyri podmienky:

1)	Písomná forma
Dohoda musí byť uzavretá písomne. Pojem "písomne" je podľa článku 1 dvojité písmeno, definovaný v širšom zmysle a nezahŕňa iba dokumenty, ale aj elektronicky vedené záznamy údajov, ktoré sa neskôr dajú reprodukovať vo fyzickej forme. Nezávisle od toho, či je dohoda vykonaná v papierovej alebo v elektronickej forme, musí vhodným spôsobom umožňovať poznanie, kto ju vystavil.
2)	Dispozičná možnosť ( "môcť disponovať")
Dohoda sa musí vzťahovať na predmet, ktorým môže poskytovateľ zaistenia, predávajúci s výhradou, alebo poskytovateľ lízingu disponovať. Výraz "možnosť" (resp. "môcť") nie je rovnoznačný s výrazom "právo". Neoprávnená dispozícia však môže byť napriek tomu účinná, aby sa umožnil prenos vlastníctva alebo iného práva na základe príslušného právneho pravidla, napríklad v prípade, v ktorom zástupca, bez toho že by mal skutočné oprávnenie na disponovanie vlastníctvom svojho príkazcu, toto predá, keď existuje zdanlivá právna existencia pre jeho oprávnenie. Dispozičná možnosť môže vyplynúť buď z aplikovaného práva, alebo – ako dôsledok jeho predpisov o zápise a hierarchii – zo samotného dohovoru. Pozri poznámku 5 k článku 7.
3)	Identifikovateľnosť
V dohode musí byť predmet identifikovateľný v zhode s príslušným protokolom. Identifikovateľnosť predstavuje rozhodujúcu požiadavku, pretože registračný systém je zaistený majetkovými hodnotami. Preto nepostačuje, že (ako v bežnom prípade zaistenia na budúcich majetkových hodnotách) majetková hodnota sa dá identifikovať ako spadajúca do rozsahu platnosti zaisťovacej dohody. Ba čo viac, je potrebné, aby bol samotný predmet v dohode výhradne identifikovaný. Ponecháva sa na príslušný protokol, aby stanovil kritériá identifikácie, pretože tieto sú pravdepodobne špecifické pre rôzne vybavenie. [...]
4)	Zaistené záväzky
Zaisťovacia dohoda musí umožňovať určenie zaistených záväzkov, inými slovami, musí byť možné z dohody zistiť, ktoré záväzky zaisťuje. Nie je však potrebné udať zaistenú sumu alebo maximálnu sumu, alebo každý jednotlivý záväzok; úplne postačuje všeobecný popis. Podľa všeobecného názoru nebolo ani vykonateľné, ani žiaduce požadovať údaj maximálnej sumy alebo podrobný údaj týkajúci sa zaistených záväzkov, pretože dohoda bude v mnohých prípadoch zaisťovať budúce záväzky, ktorých podstata a množstvový rozsah nebudú dopredu známe. Ak by musela zaistená strana udať maximálnu hodnotu, zvolila by jednoducho údaj, ktorý je vyšší než všetko, čo by možno musela dopredu plniť.
Vzťah k vnútroštátnemu právu
22.	Dohovor nevylučuje vytvorenie zaisťovacích práv podľa vnútroštátneho práva. Vo väčšine prípadov predstavuje zaisťovacie právo, právo výhrady vlastníctva, alebo lízingové právo súčasne aj medzinárodné zaisťovacie právo, takže obe existujú vedľa seba. Avšak medzinárodné zaisťovacie právo poskytuje veriteľovi spravidla silnejšie práva, než je čisto národné právo. Obzvlášť má zapísané medzinárodné zaisťovacie právo prednosť pred a)  národným právom, ktoré nie je zapísané ani podľa dohovoru (aj keď je na náklade svojej povahy schopné zápisu), ani nespadá pod prehlásenie podľa článku 39 a b) národným zaisťovacím právom, ktorého oznámenie nie je zapísané
5	Prostredníctvom zaisťovacej dohody sa poskytuje medzinárodné zaisťovacie právo, zatiaľ čo prostredníctvom dohody o kúpe s výhradou, alebo lízingovou zmluvou sa „dohodne“ iba „poskytnutie“ medzinárodného zaisťovacieho práva, pretože vlastníctvo vyhradené predávajúcim, alebo poskytovateľom lízingu nie je odvodené z dohody o kúpe s výhradou alebo z lízingovej zmluvy, ale bolo nadobudnuté nezávisle od tejto zmluvy (a spravidla pred jej uzavretím).

Práva pri neplnení
23.	Disponibilita vhodných a bez ďalšieho vykonateľných práv pri neplnení má rozhodujúci význam pre veriteľa, ktorý musí byť schopný spoľahlivo predvídať, či bude môcť svoje právo pri neplnení rýchlo uplatniť. Kapitola III dohovoru dáva poskytovateľovi zaistenia pri neplnení zo strany dlžníka do rúk rad základných práv. Pre tento účel nie je potrebné, aby bolo medzinárodné zaisťovacie právo zapísané, pretože zápis je potrebný iba na to, aby sa tretím osobám poskytlo oznámenie o medzinárodnom zaisťovacom práve a aby sa zachovala nadradenosť medzinárodného zaisťovacieho práva. Pritom sa rozlišuje medzi predpismi o právach prijímateľa zaistenia, bližšie vysvetlenými v článkoch 8 a 9, a tými, ktoré sa rozoberajú v článku 10 a sú menej podrobné, pretože predávajúci s výhradou, alebo poskytovateľ lízingu je vo vzťahu ku kupujúcemu s výhradou a prijímateľovi lízingu vlastníkom vybavenia6 a môže s ním po ukončení dohody podľa svojej vôle nakladať. Článok 12 zabezpečuje disponibilitu ostatných práv podľa aplikovaného práva – vrátane práv dohodnutých medzi zmluvnými stranami - , pokiaľ tieto nie sú nezlučiteľné s obligatórnymi ustanoveniami kapitoly III.
24.	Článok 8 splnomocňuje prijímateľa zaistenia, pokiaľ s tým poskytovateľ zaistenia súhlasil,

•	Prevziať do vlastníctva alebo do dispozičnej právomoci predmet zaťažený v jeho prospech;
•	Takýto predmet odpredať alebo dať do lízingu;7
•	zinkasovať alebo prevziať príjmy alebo zisky plynúce zo správy takéhoto predmetu.
Prijímateľ zaistenia môže taktiež -  so súhlasom poskytovateľa zaistenia alebo bez neho – požiadať o súdne povolenie, alebo nariadenie niektorého z vyššie uvedených úkonov.
25.	Článok 9 splnomocňuje prijímateľa zaistenia vykonávať svoje vlastnícke práva na predmete na uspokojenie svojich záväzkov. Avšak poskytovateľ zaistenia a iní zúčastnení, ako napríklad neskorší prijímatelia zaistenia a poskytovatelia záruky, disponujú radou istôt. Mimosúdne práva musia byť vykonávané hospodársky primeraným spôsobom. Zúčastneným musia byť zamýšľaný odpredaj alebo zamýšľané uzavretie lízingovej zmluvy oznámené. Prevod vlastníctva na uspokojenie záväzkov sa môže uskutočniť iba so súhlasom všetkých zúčastnených, alebo na základe súdneho nariadenia, a v tomto prípade iba vtedy, keď sa súd ubezpečil, že suma zaistených záväzkov, ktoré sa majú plniť, je v primeranom pomere k hodnote predmetu. Zmluvné strany môžu vo vzájomnej zhode stanoviť, ktoré udalosti predstavujú neplnenie, alebo založiť práva označené v kapitole III. Ak takáto zhoda neexistuje, tak musí byť neplnenie značného rozsahu.
6	Predávajúci s výhradou alebo poskytovateľ lízingu nie je nutne aj vlastníkom; často je to sprostredkujúca strana, ktorá má vybavenie v držbe na základe dohody o predaji s výhradou alebo lízingovej zmluvy. V jeho vzťahu k „sub- predávajúcemu s výhradou“ alebo „sub-prijímateľovi lízingu“ je však jeho postavenie analogické s postavením vlastníka.
7	Zmluvný štát však môže prostredníctvom prehlásenia podľa článku 54 vylúčiť oprávnenie dať do lízingu vybavenie, ktoré sa nachádza na jeho výsostnom území.
6	
Iné, aplikovaným právom poskytované práva vrátane práv dohodnutých zmluvnými stranami, môžu byť vykonávané, pokiaľ sú v súlade s obligatórnymi ustanoveniami uvedenými v článku 15.
26.	V prípade dohody o kúpe v výhradou alebo lízingovej zmluvy sú jedinými (v článku 10) označenými právami ukončenie dohody, prevzatie predmetu do vlastníctva alebo jeho prevzatie do dispozičnej právomoci, alebo súdne povolenie alebo nariadenie jedného z týchto úkonov. Ako už bolo spomenuté pod číslo 23, ustanovenia sú oveľa jednoduchšie, pretože – inak ako u prijímateľa zaistenia, ktorý vlastne má zaisťovacie právo – je predávajúci s výhradou alebo poskytovateľ lízingu vlastníkom. V Spojených štátoch, vo väčšine kanadských výsostných území a na Novom Zélande však majú dohody o kúpe s výhradou a určité druhy zmlúv finančného lízingu charakter zaisťovacích dohôd, takže súd na takomto výsostnom území uplatní predpisy dohovoru o zaisťovacích dohodách.
27.	Článok 13  poskytuje veriteľovi podávajúcemu dôkaz o neplnení až do konečného rozhodnutia o jeho nároku právo na okamžitú právnu ochranu, a to vo forme nariadenia o udržiavaní predmetu alebo jeho hodnoty, o vlastníctve alebo dispozičnej právomoci predmetu alebo jeho úschove, o odstavení predmetu, alebo o uzavretí lízingovej zmluvy k predmetu alebo o správe predmetu a príjmoch z neho plynúcich, nie však o odpredaji a použití výťažku z odpredaja (aj keď tieto boli tieto práva dodatočne prijaté do protokolu o leteckej preprave vo vzťahu k predmetom vzdušnej prepravy). S určitými istotami sa počíta pre dlžníka. Podľa článku 55 môže zmluvný štát vydať prehlásenie, ktorým sa článok 13 celkom alebo čiastočne vylučuje.
Systém registrácie
28.	Systém registrácie je stredobodom systému prednostného práva dohovoru. Zápisom sa robí verejné oznámenie o medzinárodnom zaisťovacom práve, alebo o budúcom medzinárodnom zaisťovacom práve a umožňuje veriteľovi zachovať si svoje prednostné právo a účinnosť medzinárodného zaisťovacieho práva v konkurznom konaní voči dlžníkovi. Zápis však nie je dôkazom existencie medzinárodného zaisťovacieho práva a nemá žiadny účinok, ak nebolo účinne vytvorené údajné medzinárodné zaisťovacie právo. Prostredníctvom zápisu sa skôr zabezpečuje, že prednostné právo, ak je účinne vytvorené medzinárodné zaisťovacie právo zapísané, sa dá stanoviť jednoducho, objektívne a podľa poradia. Zápis sa vykonáva vo vzťahu k jedinému predmetu, nie vo vzťahu k dlžníkovi. Preto aj požiadavka jednoznačnej identifikovateľnosti predmetu a obmedzenie nárokov na náhradné plnenia, na poistné plnenia a iné náhradné plnenia vzťahujúce sa ku strate. Plánuje sa, že pre rôzne typy vybavenia majú existovať rôzne systémy registrácie. Medzinárodný register je spravovaný Správcom registra pod dohľadom Dozorného úradu, ktorý dostane (pokiaľ by ešte nimi nedisponoval) subjektivitu medzinárodného práva a imunitu súdneho procesu. V protiklade k tomuto ručí správca registra – bez dôkazu zavinenia – kompenzačným spôsobom za náhradu škody, ktorá vznikne v dôsledku chýb, nekonania alebo chybných funkcií systému; platia tu určité, veľmi obmedzené námietky. [...]
29.	Ustanovenia o zápise sú založené na predpoklade, že sa jedná o elektronický systém, ktorý je k dispozícii on-line, takže kontrola žiadostí o zápis, samotný zápis a odpovede na otázky sa dá uskutočňovať priamo cez počítač a nevyžaduje žiadny ľudský zásah. Ustanovenia dohovoru a protokolu sú doplnené Poriadkom registra o vedení Medzinárodného registra a postupoch na výkon zápisov a dopytov. [...].
30.	Systém registrácie zjednocuje pod jednou strechou zápisy medzinárodných zaisťovacích práv a zákonných práv spôsobilých na zápis (vysvetlenie k tomuto pod číslom 45), ako aj zápisy odstúpení a budúcich odstúpení, postúpení poradia a zápisy nadobudnutia medzinárodných zaisťovacích práv prevodom zákonných lebo zmluvných pohľadávok podľa aplikovaného práva. Systém prijíma aj zápisy o oznámeniach národných zaisťovacích práv, t.zn. zaisťovacích práv, ktoré sú zapísané v národnom registri a vznikli z čisto lokálneho právneho aktu (t.zn. keď sa všetky zmluvné strany a predmet nachádzajú v rovnakom zmluvnom štáte), pre ktoré príslušný zmluvný štát podľa článku 50 odsek 1 prehlásil, že nespadajú pod dohovor. Ak bolo takéto prehlásenie vydané, tak národné zaisťovacie právo nemôže byť účinne zapísané ako medzinárodné zaisťovacie právo, ale podľa článku 16 odsek 1 písmeno b môže byť zapísané oznámenie národného zaisťovacieho práva. Toto stavia národné zaisťovacie právo na základe článku 50 odsek 2 na ten istý stupeň hierarchie ako zapísané medzinárodné zaisťovacie právo tak, že – ako to už bolo vyššie poznamenané – je účinok prehlásenia podľa článku 50 odsek 1 obmedzený. Požiadavky kladené na zápis budú podrobne predpísané prostredníctvom príslušného protokolu a poriadkom registra vypracovaným na jeho základe. V článku 20 je stanovené, koho súhlas je potrebný na vykonanie zápisu, jeho zmenu alebo vymazanie.
Poradie prednosti
31.	Predpisy o poradí prednosti sú uvedené v článku 29. Je ich iba malý počet a sú väčšinou jednoduché. Zapísané právo má prednosť pred neskôr zapísaným právom, ako aj pred nezapísaným právom. Táto prednosť poradia existuje dokonca aj vtedy, keď vlastník zapísaného práva toto nadobudol so skutočnou vedomosťou nezapísaného práva; je to pravidlo, ktoré je potrebné na zabránenie vecným sporom o tom, či vlastník vedomosť mal alebo nie. Existujú tri výnimky z všeobecných predpisov o poradí prednosti. Po prvé, článok 29 odsek 3 predpokladá, že kupujúci svoje právo nadobúda bez nezapísaného medzinárodného práva pred jeho nadobudnutím, pretože menovite právo kupujúceho bez bremien (outright buyer) nie je spôsobilé zápisu [8]. Po druhé, v článku 29 odsek 4 existuje osobitné pravidlo o poradí prednosti, ktoré sa vzťahuje na určitých kupujúcich s výhradou a prijímateľov lízingu. Toto pravidlo je vysvetlené pod číslom 32. Po tretie, predpisy o poradí prednosti môžu byť pozmenené dohodou medzi vlastníkmi konkurujúcich si práv (článok 29 odsek 5).
32.	Článok 29 odsek 4 sa zaoberá poradím prednosti medzi kupujúcim s výhradou alebo prijímateľom lízingu a vlastníkom zapísaného práva (pod čím sa samozrejme rozumie vlastník, ktorý nie je vlastným predávajúcim s výhradou alebo poskytovateľom lízingu kupujúceho s výhradou alebo prijímateľa lízingu). Jedným z uvažovaných prípadov je konflikt medzi kupujúcim s výhradou alebo prijímateľom lízingu a osobou, v ktorej prospech predávajúci s výhradou alebo poskytovateľ lízingu tovary zaťažil na základe zaisťovacej zmluvy. Zásada vyjadrená článkom 29 odsek 4 hovorí, že zmluvné strany nemajú byť ovplyvňované ničím, čo nie je v registri uvedené. Voči prijímateľovi zaistenia by bolo nespravodlivé, keby predávajúci s výhradou alebo poskytovateľ lízingu podriadil právam kupujúceho s výhradou alebo prijímateľa lízingu zaťaženie, ktoré prijímateľ zaistenia prostredníctvom dopytovania v medzinárodnom registri nemohol nájsť. Právo kupujúceho s výhradou alebo prijímateľa lízingu nie je samo osebe spôsobilé na zápis. Avšak zápisom práva, ktoré má predávajúci s výhradou, alebo poskytovateľ lízingu, sa vykoná oznámenie o existencii dohody o kúpe s výhradou alebo lízingovej zmluvy  a týmto spôsobom o z nej vyplývajúcom práve kupujúceho s výhradou alebo prijímateľa lízingu. Preto sa predpis obsiahnutý v článku 29 odsek 4 prejavuje tak, že poradie prednosti kupujúceho s výhradou alebo prijímateľa lízingu voči prijímateľovi zaistenia je stanovené podľa toho, či bolo medzinárodné zaisťovacie právo, ktoré patrilo predávajúcemu s výhradou alebo poskytovateľovi lízingu zapísané skôr než svoje právo 
8	[...]
zapísal prijímateľ zaistenia. Ak tomu tak bolo, tak prijímateľ zaistenia nadobúda svoje právo zaťažené právami kupujúceho s výhradou alebo prijímateľa lízingu. Ak však na druhej strane prijímateľ zaistenia svoje právo zapíše skôr, než predávajúci s výhradou alebo poskytovateľ lízingu zapíše svoje vlastné právo, tak má prijímateľ zaistenia prednosť pred kupujúcim s výhradou alebo prijímateľom lízingu, o ktorého existencii sa prijímateľ zaistenia na základe dopytovania v registri nemohol možno nič dozvedieť. Článok 29 odsek 5, ktorým sa smie meniť poradie prednosti navzájom si konkurujúcich práv a toto môže byť – so záväzným účinkom voči tretím osobám – takto zapísané, sa aplikuje na predchádzajúce predpisy. Okrem toho rozširuje článok XVI protokolu o leteckej doprave koncepciu práv kupujúceho s výhradou a prijímateľa lízingu, ktoré sú viazané na časový okamih zápisu a prevádza na kupujúceho s výhradou alebo prijímateľa lízingu právo nerušenej držby voči prijímateľovi zaistenia, pred ktorým má kupujúci s výhradou alebo prijímateľ lízingu prednosť na základe vyššie popísaného predpisu. Aj tento článok umožňuje zmluvnú zmenu.
33.	Prostredníctvom článku 29 odsek 6 sa každé poradie vzťahuje na náhradné plnenia. Avšak pojem „náhradné plnenia“ je článkom 1 písmeno w obmedzený na poistné plnenia alebo iné náhradné plnenia zviazané so stratou. Všeobecné náhradné plnenia, ako napr. pohľadávky z odpredaja predmetu, tu nie sú zahrnuté. Pokiaľ sú náhradné plnenia v zmysle článku 1 písmeno w identifikovateľné v rukách dlžníka, má veriteľ vo vzťahu k týmto náhradným plneniam to isté poradie prednosti, ktoré by mal voči predmetu aj pred stratou. Otázka, či sa dajú náhradné plnenia, ktoré sa už nenachádzajú v rukách dlžníka, alebo boli zmiešané s inými majetkovými hodnotami dlžníka, naďalej sledovať, nie je zodpovedaná dohovorom, ale aplikovaným právom. Článok 29 odsek 7 má zabezpečiť, že práva na súčasti alebo príslušenstvo, založené podľa aplikovaného práva (ktoré nie sú samotným predmetom) sa zabudovaním súčastí alebo príslušenstva do predmetu nestratia a že nové práva na zabudovaných súčastiach alebo zabudovanom príslušenstve môžu byť založené, keď je to aplikovaným právom umožnené. [...] Pod pojmom "súčasť alebo príslušenstvo" sa myslí každý diel, ktorý nie je trupom lietadla, leteckým motorom alebo vrtuľníkom, železničným vagónom alebo železničným motorom a žiadnou kozmickou majetkovou hodnotou. Pojem zahŕňa diely, ako sú náhradné diely, ktoré nie sú leteckými motormi, na hnacích jednotkách, resp. motoroch pripevnené moduly, počítače, audio systémy, vizuálne systémy a iné..
34.	Keď je nakoniec budúce medzinárodné zaisťovacie právo zapísané a keď neskôr zosilnie na plné medzinárodné zaisťovacie právo, tak platí, ako keby bolo zapísané v okamihu zápisu budúceho medzinárodného zaisťovacieho práva a získa príslušné poradie prednosti (článok 19 odsek 4). Až do okamihu vykonania zápisu má budúci dlžník právo zápis vymazať alebo ponechať, keď budúci veriteľ neposkytol protiplnenie, alebo sa k poskytnutiu protiplnenia zaviazal(článok 25 odsek 2). Čo sa rozumie pod protiplnením, je určené podľa aplikovaného práva.
Účinok platobnej neschopnosti
35.	Podľa všeobecného pravidla je medzinárodné zaisťovacie právo v konkurznom konaní voči dlžníkovi účinné vtedy, keď bolo zapísané pred zahájením konania (článok 30 odsek 1). „Účinné“ znamená, že právo na majetok je uznané a vlastník medzinárodného zaisťovacieho práva má za dlžné záväzky nárok na majetkovú hodnotu a nie je obmedzený na delenie pari passu (delenie s rovnakým poradím prednosti) s veriteľmi bez zaistenia. Toto ustanovenie sa však netýka účinnosti medzinárodného zaisťovacieho práva, ktoré je účinné podľa aplikovaného práva (článok 30 odsek 2). Inými slovami, predpis obsiahnutý v článku 30 odsek 1 je predpis o účinnosti a nie predpis o neúčinnosti. Ak je medzinárodné zaisťovacie právo pri platobnej neschopnosti účinné podľa aplikovaného práva, aj keď nebolo zapísané pred zahájením konkurzného konania – alebo nebolo zapísané vôbec – nie je jeho účinnosť v tomto konaní dohovorom dotknutá. Podľa článku 30 odsek 3 nechráni všeobecný predpis zapísané medzinárodné zaisťovacie právo pred predpismi konkurzného práva o napadnutí právneho aktu z dôvodu zvýhodnenia alebo znevýhodnenia veriteľa, alebo pred predpismi konkurzného konania o presadzovaní nárokov týkajúcich sa majetkových hodnôt, ktoré sa nachádzajú v dispozičnej právomoci alebo pod dozorom konkurzného správcu, napr. predpismi, ktorými sa vylučuje alebo obmedzuje presadenie zaisťovacieho práva na uľahčenie sanácie dlžníka.
Odstúpenia 
36.	Kapitola IX dohovoru sa zaoberá účinkom, požiadavkami na formu a poradím prednosti pri odstúpeniach od zaistených pohľadávok a s nimi spojenými medzinárodnými zaisťovacími právami a s prechodom pohľadávok. Pojem „odstúpenie“ je definovaný v širšom zmysle a zahŕňa ako prenos, tak aj zaťaženie, resp. založenie. „Zaistené pohľadávky“ sú v článku 1 písmeno c definované ako všetky nároky na zaplatenie na základe dohody, alebo na iné plnenie dlžníka, ktoré sú zaistené predmetom, alebo sa naň vzťahujú. K zaisteným pohľadávkam preto nepatria a) nároky na plnenie tretej osoby a b) nároky na plnenie dlžníka z inej zmluvy alebo z iného záväzku (vrátane záväzku obsiahnutého v dlžnom úpise), keď sa dlžník v oboch prípadoch v dohode nezaviaže k tomu, že bude plniť záväzky tretej osoby alebo svoje vlastné z inej zmluvy alebo iného záväzku.
37.	Existujú dve kategórie zaistených pohľadávok: tie, ktoré súvisia s financovaním a lízingom predmetu v zmysle článku 36 odsek 2, napr. práva na zaplatenie kúpnej ceny za predmet, splatenie zálohy na kúpu tovarov alebo s tým súvisiace záväzky dlžníka z právneho úkonu  (ako napr. náhrada škody a úroky pred splatnosťou, ktoré vyplývajú z realizácie finančnej dohody na základe predčasného ukončenia dohody v dôsledku neplnenia), a tie, ktoré s tým nesúvisia, napr. právo na splatenie pôžičky, ktorá nie je pôžičkou na kúpnu cenu (non-purchase  money loan), v právnom úkone, ktorý s tým nesúvisí, ktorý síce mohol obsahovať ako svoju súčasť zaistenie predmetu, ale nemá nič do činenia s jeho financovaním, lízingovým úrokom alebo s tým spojenými záväzkami. Rozlíšenie medzi prvou a druhou kategóriou je dôležité pre poradie prednosti konkurujúcich si odstúpení od zaistených pohľadávok podľa článku 36, ktorým sa zapodieva časť 43 ďalej nižšie.
38.	Skorší návrh dohovoru sa sústreďoval na odstúpenie medzinárodných zaisťovacích práv a predpokladal, že by takto mali prejsť aj zaistené pohľadávky, t.zn. všetky nároky na zaplatenie alebo iné plnenie dlžníka, ktoré sú zaistené predmetom (v prípade dohody o zaistení), alebo sa naň vzťahujú (v prípade dohody o kúpe s výhradou alebo lízingovej zmluvy) (článok 1 písmeno c). Hoci je to v protiklade s normálnym pravidlom, podľa ktorého je zaisťovacie právo vo vzťahu k zaistenému záväzku akcesórne, malo to určitú logiku, pretože dohovor sa zaoberá medzinárodnými zaisťovacími právami a nie odstúpením od pohľadávok ako takých. Nakoniec sa však osvojil názor, že by sa malo uplatňovať normálne pravidlo. Tomu zodpovedajúc predpokladá článok 31 odsek 1, že, pokiaľ sa zmluvné strany nedohodli inak, tak odstúpením od zaistených pohľadávok vykonaným podľa predpísaných formálnych požiadaviek prechádza na cesionára aj s tým spojené medzinárodné zaisťovacie právo a všetky práva cedenta, ako aj ich poradie prednosti podľa dohovoru. K prípadu, v ktorom nie je odstupované medzinárodné zaisťovacie právo registrované, porovnaj poznámku 4 k článku 35. Dlžník môže voči cesionárovi uplatniť každú námietku a kompenzáciu, ktorú má podľa aplikovaného práva k dispozícii, ak sa jej písomne nevzdal. Podľa dohovoru je takéto vzdanie sa nároku záväzné okrem prípadu, že vzbudzuje zdanie, že bráni nárokom z podvodných konaní cedenta* (článok 31 odseky 3 a 4).
*	Poznámka prekl.: Na uvedenom mieste dohovoru (článok 31 odsek 4) sa už v anglickom zdrojovom texte hovorí o podvodných konaniach cesionára (ang: fraudulent acts on the part of the assignee), a nie – ako je to popísané v tomto komentári - Zedenten (ang: fraudulent acts of the assignor). Zrejme tu ide o zámenu.
39.	Je na vôli zmluvných strán, či sa dohodnú na tom, že zaistené pohľadávky odstúpia bez prechodu s tým spojených medzinárodných zaisťovacích práv. Toto sa aj tak stane vtedy, keď odstúpenie nezodpovedá požiadavkám článku 32. V oboch prípadoch sa však na odstúpenie dohovor neuplatňuje (článok 32 odsek 3) a účinky sa riadia aplikovaným právom. Zmluvným stranám sa však nepovoľuje odstúpiť od medzinárodného zaisťovacieho práva bez toho, že by odstúpili prinajmenšom časť s ním spojených zaistených pohľadávok, pretože medzinárodné zaisťovacie právo nemá žiadny význam, ak nesúvisí so záväzkami, ktoré zaisťuje, alebo na ktoré sa vzťahuje. Údajné odstúpenie od medzinárodného zaisťovacieho práva na základe dohody o zaistení nie je účinné bez úplného alebo čiastočného zahrnutia zaistených pohľadávok (článok 32 odsek 2).
40.	Čiastočné odstúpenie zaistených pohľadávok je povolené. V takomto prípade je vecou zmluvných strán, uzavrieť dohodu o príslušných nárokoch vo vzťahu k s tým súvisiacemu medzinárodnému zaisťovaciemu právu, ktorou však dlžník nesmie byť znevýhodnený bez jeho súhlasu (článok 31 odsek 2).  Zmluvné strany sa napríklad môžu dohodnúť, že medzinárodné zaisťovacie právo má byť zapísané ako odstúpené za nich spoločne, aby sa zaistili ich príslušné nároky, alebo že má naďalej fungovať pod samotným menom cedenta (v tomto prípade sa odstúpenie nezapíše a cesionár nebude mať voči neskoršiemu cesionárovi žiadny prínos z predpisov uvažovaných v dohovore o poradí prednosti) v spojení so záväzkom cedenta, že bude svoje nároky presadzovať v mene cesionára a na jeho požiadanie, alebo podriadi svoje vlastné nároky týkajúce sa zachovanej časti práv cesionára vo vzťahu k odstúpenej časti. Čiastočné odstúpenie môže dlžníka znevýhodniť, pretože ho núti k výdavkom, ktoré vzniknú tým, že platí dvom zmluvným stranám namiesto jednej. V tomto prípade musia zmluvné strany čiastočného odstúpenia získať súhlas dlžníka, ak im už nebol predtým udelený. V prípade zanedbania sa toto však nedotýka účinnosti odstúpenie medzi cedentom a cesionárom.
41.	V článku 32 kopírujú formálne požiadavky, ktoré musia byť splnené, ak má byť s odstúpením od zaistených pohľadávok prenesené aj s tým spojené medzinárodné zaisťovacie právo tie požiadavky, ktoré sa aplikujú na odôvodnení od medzinárodného zaisťovacieho práva. Odstúpenie musí byť vykonané písomne, musí umožňovať určenie zaistených pohľadávok podľa zmluvy, z ktorej vznikli a musí v prípade odstúpenia zaistenia umožniť určenie záväzkov, ktoré sú odstúpením zaistené podľa pravidiel príslušného protokolu bez toho, že by pritom musela byť uvedená zaistená suma alebo maximálna suma. V prípade, že sa tak stalo, tak je dlžník voči cesionárovi zaviazaný platiť alebo poskytnúť iné plnenie, za predpokladu, že dlžník dostal od samotného cedenta alebo s jeho súhlasom písomné oznámenie o odstúpení a toto oznámenie označuje zaistené pohľadávky (článok 33). [...]
42.	Podľa článku 34 sa práva pri neplnení, ktoré sú cesionárovi k dispozícii na základe odstúpenia zaistenia v tomto zmysle riadia predpismi aplikovanými na medzinárodné zaisťovacie právo.
43.	Poradie prednosti konkurujúcich si odstúpení je trochu zložitejšie. Východisková situácia je nasledovná: keď u konkurujúcich si odstúpení od zaistených pohľadávok prechádza s minimálne jedným z týchto odstúpení s ním spojené medzinárodné zaisťovacie právo a toto je zapísané, tak sa v tomto zmysle uplatní článok 29, takže zapísané odstúpenie má prednosť pred nezapísaným odstúpením a pred neskorším odstúpením. Je samozrejme potrebné, aby prinajmenšom jedno z odstúpení zahŕňalo s tým spojené medzinárodné zaisťovacie právo, pretože inak by žiadny cesionár nemal nárok na zápis svojho odstúpenia, pretože funkcia zápisu spočíva v tom, že zachytáva práva na vybavenie a nie práva na izolované nároky, ktoré sa na ne vzťahujú. A samotné odstúpenie od takýchto nárokov nespadá, ako to už bolo skôr uvedené, pod dohovor, (článok 32 odsek 3). Okrem toho sa vyžaduje, aby odstúpené požiadavky naďalej zostali spojené s medzinárodným zaisťovacím právom (porovnaj poznámku 2 k článku 35). Takisto musí byť zapísané minimálne jedno z odstúpení, pretože článok 29 neuvažuje so žiadnymi úpravami o poradí prednosti nezapísaných konkurujúcich si odstúpení; táto otázka sa určuje podľa aplikovaného práva. V článku 36 je prednosť, inak poskytnutá prostredníctvom článku 35 obmedzená z dvoch pohľadov. Po prvé sa obmedzuje na prípady, v ktorých je v zmluve, z ktorej zaistené pohľadávky vznikajú stanovené, že tieto pohľadávky sú zaistené predmetom, alebo sa naň vzťahujú. Toto platí pre situáciu, v ktorej dohoda napr. nezaisťuje  iba záväzky zamýšľané v jej rámci, ale aj záväzky, ktoré vznikajú z neskoršej dohody, ktorá sa nevzťahuje na zaistenie, takže neskorší cesionár zaistených pohľadávok z neskoršej dohody nemá žiadnu možnosť dozvedieť sa, či sú záväzky z neskoršej dohody zaistené vybavením, alebo iným, s ním spojeným spôsobom; preto by sa nemal podriaďovať predpisom dohovoru o poradí prednosti. Po druhé sa prednosť poskytne prvému odstúpeniu iba vtedy, pokiaľ zaistené pohľadávky súvisia s určitým predmetom. Toto je stanovené v článku 36 odsek 2, ktorý sa v hrubých rysoch zaoberá záväzkami na splatenie pôžičiek na kúpnu cenu(purchase-money loans) a zaplatením kúpnej ceny a lízingového úroku, ako aj všetkými vedľajšími povinnosťami vyplývajúcimi zo zmluvných dokumentov prípadu financovania. Prednosť v prípadoch, ktoré sa nepohybujú v tejto ohraničenej oblasti – napr. prednosť s cesionárom od zaistených pohľadávok ako zábezpeky pre inú pôžičku než na kúpnu cenu (non-purchase money loan) – sa určí podľa aplikovaného práva, vrátane (ak sa aplikuje) 12.decembra 2001 na podpis predloženého dohovoru Spojených národov o odstúpení pohľadávok v medzinárodnom obchode ("dohovor OSN").
44. Pri platobnej neschopnosti cedenta sa článok 30 uplatňuje tak, ako keby boli odvolania sa na cedenta odvolaniami sa na dlžníka (článok 37). Práva zákonného alebo zmluvného prechodu pohľadávky zostávajú vo všeobecnosti nedotknuté (článok 38). Článok 38 odsek 2 umožňuje zmluvným stranám meniť vzájomne poradie prednosti podľa ustanovení článku 29 odsek 5.  .
Zákonné práva
45.	Zmluvný štát môže pomenovať tie kategórie zákonných práv, ktoré majú podľa jeho právneho poriadku prednosť pred právom, ktoré zodpovedá právu vlastníkovi medzinárodného zaisťovacieho práva ("ekvivalentné právo"), a ktoré majú mať dokonca prednosť pred zapísaným medzinárodným zaisťovacím právom (článok 39). V zásade sa štát môže pridržiavať svojich vlastných, prednostne aplikovaných zákonných práv, alebo ich obmedziť, nemôže však dohovor použiť na rozšírenie týchto práv. Typickými príkladmi sú prednostné daňové alebo mzdové pohľadávky, ktoré dlhuje platobne neschopný zamestnávateľ, ako aj zákonné a iné záložné práva s prednosťou. Práva zahrnuté prostredníctvom prehlásenia podľa článku 39 majú prednosť pred zapísaným medzinárodným zaisťovacím právom aj vtedy, keď samotné nie sú spôsobilé zápisu. Pre zmluvný štát nie je potrebné jednotlivo uviesť všetky tieto kategórie zákonných práv. Môže jednoducho vydať prehlásenie, podľa ktorého majú užívať všetky pohľadávky, ktoré majú podľa jeho platného práva prednosť pred ekvivalentným právom, alebo prednosť v budúcnosti nadobudnú, prednosť pred zapísaným medzinárodným zaisťovacím právom. Zmluvný štát sa však musí rozhodnúť, ktoré z týchto pohľadávok majú mať prednosť pred zapísaným medzinárodným zaisťovacím právom. Kategórie zahrnuté jeho prehlásením môžu byť svojím počtom menšie než tie kategórie, ktoré majú podľa jeho vnútroštátneho práva prednosť pred ekvivalentnými právami. Práva na zaistenie alebo zadržanie podľa vnútroštátneho práva môžu byť, pokiaľ nie sú zahrnuté prehlásením podľa článku 39 odsek 1 písmeno a (napr. pretože sú zmluvné a preto nespadajú pod článok 39 odsek 1 písmeno a), v rozsahu zamýšľanom v článku 39 odsek 1 písmeno b, zachované prostredníctvom prehlásenia, ktoré sa uplatňuje ako na zmluvné práva na zaistenie alebo zadržanie, ako aj na zákonné práva [...].
46.	Zmluvný štát môže ďalej vydať prehlásenie, podľa ktorého sú určené kategórie zákonných práv spôsobilé na zápis tak, ako keby boli medzinárodnými zaisťovacími právami (článok 40). Predstaviteľný by bol napríklad zápis právneho titulu, zástavy prostredníctvom veriteľa oprávneného vo vykonávacom konaní, alebo zástavného práva remeselníka. Prostredníctvom zápisu takéhoto zákonného práva by sa mu poskytla taká istá prednosť ako medzinárodnému zaisťovaciemu právu.
Rozšírenie na odpredaje bez bremien (outright sales)
47.	Dohovor nemá platnosť na odpredaje bez bremien, pretože tieto nie sú spojené s dlžníkom alebo s uplatnením zaisťovacieho alebo vlastníckeho práva voči dlžníkovi. Článok 41 však otvára možnosť rozšíriť dohovor, pokiaľ s tým príslušný protokol uvažuje, na odpredaje bez bremien, a tak postaviť kupujúcich bez bremien (outright buyers) do pozície, keď môžu mať úžitok z mechanizmu zápisov a zapísať svoje nadobudnutia[9].
Príslušnosť
48.	Články 42   až   45   obsahujú predpisy o príslušnosti, ktoré môžu byť zhrnuté nasledovne:
(6)	Výhradnú príslušnosť pre každú žalobu podľa tohto dohovoru majú zmluvnými stranami zvolené súdy určitého zmluvného štátu, ak sa zmluvné strany nedohodnú, že príslušnosť nemá byť výlučná. Toto neplatí vo vzťahu na poskytnutie predbežnej právnej ochrany podľa článku 13 alebo pre nariadenia voči Správcovi registra. Zvolené miesto súdu nemusí mať žiadnu spojitosť so zmluvnými stranami alebo s právnym aktom. Dohoda sa má uzavrieť písomne alebo inak, v zhode s formálnymi požiadavkami (v protiklade s hmotno-právnymi požiadavkami lex fori (právo súdneho miesta, článok 4).
(7)	Súdy zmluvného štátu zvolené zmluvnými stranami a súdy zmluvného štátu, na ktorého výsostnom území sa príslušný predmet nachádza, majú navzájom si konkurujúcu príslušnosť pri vydávaní – dlžníkom vyžiadaných – nariadení o predbežnej právnej ochrane, teda nie nariadení týkajúcich sa uzavretia lízingovej zmluvy o predmete alebo správy predmetu a z neho plynúcich  príjmov (článok 43  odsek 1).  Nie je v moci zmluvných strán vylúčiť konkurujúcu si príslušnosť súdov situs   (zaťaženia) predmetu.
(8)	Súdy výsostného územia, na ktorom sa dlžník nachádza, majú do konečného rozhodnutia o nároku konkurujúcu si príslušnosť na to, aby na základe požiadavky veriteľa a) vydávať podľa článku 13 odsek 1 písmeno d nariadenia týkajúce sa uzavretia lízingovej zmluvy o predmete alebo správy predmetu a z neho plynúcich príjmov a po b) podľa článku 13 odsek 4 poskytnúť každú disponibilnú inú právnu ochranu podľa lex fori (práva miesta súdu), aj keď je príslušnosť obmedzená na nariadenia, ktoré sú podľa pravidiel ich ustanovení vykonateľné iba na príslušnom výsostnom území. Ani tu nemôžu zmluvné strany vylúčiť konkurujúcu si príslušnosť súdov miesta, v ktorom sa nachádza dlžník.

(9)	Súdy miesta, v ktorom sa nachádza hlavná správa správcu registra, sú výlučne príslušné pre uznanie náhrady škody voči Správcovi registra (napr. za škodu na základe chyby alebo na základe chybnej funkcie systému registrácie) alebo na vydanie nariadení voči nemu (článok 44 odsek 2). Vo vzťahu na toto posledné sú menované dva špecifické prípady: nariadenia, ktorými sa požaduje vymazanie zápisu, keď sa osoba, ktorá je zaviazaná na podnet k výmazu, nedá nájsť, alebo už neexistuje (článok 44 odsek 2), a nariadenia na zmenu alebo výmaz zápisu, keď určitá osoba nesplní nariadenie národného súdu, ktorý je príslušný podľa dohovoru – napr. nariadenie na zmenu alebo výmaz zápisu, ktorý nebol riadne vykonaný - alebo v prípade národného zaisťovacieho práva určitého nariadenia preň príslušného súdu (článok 44 odsek 3). Článok 44 odsek 1 by však mal byť vykladaný v širšom zmysle a (analogicky k článku 44 odsek 3) mal by súdu miesta, v ktorom sa nachádza hlavná správa správcu registra, preniesť zvyškovú príslušnosť na vydávanie nariadenia na zmenu alebo vymazanie zápisu, keď zmluvná strana nariadenia určitého súdu, ktorý je podľa dohovoru príslušný, alebo nariadenia iného na toto príslušného súdu, ktorým je táto strana vyzvaná, aby vykonala výmaz, toto nesplnila. Ďalej prenáša článok 44 odsek 1 súdu Správcu registra výhradnú príslušnosť na vydávanie nariadení na presadenie úloh a povinností Správcu registra podľa dohovoru, napr. jeho úlohy a) vystaviť osobe, ktorá vykoná predpísané dopytovanie a zaplatí vyberaný poplatok, potvrdenie o dopytovaní a po b) plniť pokyny , ktoré mu podľa článku 17 dohovoru riadnym spôsobom udelí Dozorný úrad. Príslušnosť pre nároky voči správcovi registra, ktoré nevyplývajú z dohovoru, napr. nároky zo zmlúv, ktoré správca registra uzavrel s Dozorným úradom alebo s dodávateľmi alebo poskytovateľmi služieb, sa určuje podľa vnútroštátneho práva štátu, v ktorom má správca registra svoje hlavné sídlo.
(10)	Kapitola XII neprenáša žiadnu príslušnosť pre konkurzné konania, ktoré sú záležitosťou príslušnej jurisdikcie konkurzného konania. 
Pri uplatňovaní pravidiel obsiahnutých v odsekoch 2 a 3 musí byť zohľadnený článok 52 odsek 5, podľa ktorého má príslušný zmluvný štát vydať prehlásenie, ktorým je/sú jeden/viac územných celkov, v ktorom/ktorých sa uplatňujú vo vzťahu ku zmluvnému štátu rôzne právne poriadky,  vyňatý/vyňaté z uplatňovania dohovoru. V takomto prípade sa nebudú dlžník alebo predmet pokladať za nachádzajúce sa v zmluvnom štáte, keď sa nachádza na územnom celku, ktorý bol takýmto prehlásením vylúčený.
Vzťah k iným dohovorom
49.	Článok 45 až10 predpokladá, že dohovor má prednosť pred dohovorom OSN. Toto vyjadruje jednoduchým spôsobom to, čo už bolo implicitne obsiahnuté v článku 38 odsek 1 dohovoru OSN. Najdôležitejšiu potenciálnu kolíznu príčinu je potrebné hľadať v článku 36 tohto dohovoru, ktorý sa zaoberá prednosťou poradia odstúpení od zaistených pohľadávok. Avšak – ako to už bolo spomenuté – oblasť uplatnenia článku 36 je obmedzená. Okrem toho sa oba dohovory vyznačujú vo vzťahu k zaisteným pohľadávkam do značnej miery zhodnými koncepciami. Vzťah medzi dohovorom a dohovorom Unidroit z roku 1988 o medzinárodnom finančnom lízingu („dohovor o lízingu“) je určený protokolom [11].

10	Tento článok bol vložený po Diplomatickej konferencii v zhode s konferenciou povolenou prílohou. Nie je súčasťou zverejnených dokumentov pretože to po vložení nie je potrebné.
11	[...]

Záverečné ustanovenia
50.	Kapitola XIV dohovoru obsahuje záverečné ustanovenia. U niektorých sa jedná o štandardné ustanovenia, iné vyjadrujú osobitné prvky a ciele dohovoru vrátane Dvojdohodového modelu a možnosti budúcich protokolov.
a)	Organizácie regionálnej hospodárskej integrácie
dohovor nie je pripravený iba na podpis, prijatie, schválenie alebo pristúpenie pre suverénne štáty, ale aj pre organizácie regionálnej hospodárskej integrácie, ktoré sú vytvárané suverénnymi štátmi, a ktoré sú príslušné pre niektoré otázky, ktorými sa dohovor zaoberá. Zvláštnym takýmto príkladom je Európske spoločenstvo, ktoré sa na diplomatickej konferencii zúčastňovalo na rokovaniach o znení vo vzťahu na tie ustanovenia, pre ktoré si Spoločenstvo nárokuje výhradnú príslušnosť vo vonkajších vzťahoch. Podľa článku 48 dohovoru musí každá organizácia regionálnej hospodárskej integrácie vydať prehlásenie, v ktorom označí otázky zahŕňané dohovorom, pre ktoré jej bola prenesená príslušnosť.
b)	Vstup do platnosti; Kontrolný účinok protokolu
Pre dohovor ako taký sú potrebné iba tri ratifikácie; vstupuje do platnosti tri mesiace po uložení tretej ratifikačnej listiny, avšak vo vzťahu na kategóriu predmetov, na ktoré sa aplikuje protokol iba od momentu vstupu príslušného protokolu do platnosti, iba podľa pravidiel príslušného protokolu a iba medzi zmluvnými štátmi dohovoru a príslušného protokolu (článok 49). Z toho vyplýva, že dohovor sa na určitú kategóriu predmetov neuplatňuje dovtedy, kým príslušný protokol nie je v platnosti, a že protokolom je určené, na ktorých miestach pozmeňuje dohovor vo vzťahu k tejto kategórii predmetov. V prípade leteckých predmetov sa dohovor preto uplatňuje prvýkrát až vtedy, keď protokol vstúpi do platnosti. Okrem toho sú všeobecné ustanovenia dohovoru v niektorých ohľadoch protokolom o leteckej doprave pozmenené tak, aby zodpovedali zvláštnym požiadavkám leteckého priemyslu. Pre protokol o leteckej doprave je potrebných osem ratifikácií (článok XXVIII), takže dohovor ako taký vstúpi pre letecké predmety do platnosti až po uplynutí troch mesiacov od uloženia ôsmej ratifikačnej listiny. Existujú však aj ustanovenia, ktoré sa nevzťahujú na určité predmety. Sem patrí článok 47 (podpis, ratifikácia, atď.), článok 48 (organizácie regionálnej hospodárskej integrácie), článok 51 (opatrenia na rozšírenie na budúce protokoly), článok 52 (územné celky), článok 59 (výpovede) a článok 62 (depozitár a jeho úlohy). Tieto záverečné ustanovenia vstúpili do platnosti 16.novembra 2001 podľa článku 24 odsek 4 Viedenského dohovoru z roku 1969 o práve zmlúv ("Viedenský dohovor"). Zodpovedajúco článok 49 odkazuje iba na potrebu ratifikácie samotného dohovoru, bod, ktorý je zdôraznený článkom XXVI odsek 5 protokolu o leteckej doprave, v ktorom je stanovené, že určitý štát nemôže byť zmluvnou stranou protokolu bez toho, aby bol zmluvnou stranou dohovoru.
c)	Vnútroštátne právne úkony
Aj keď sa dohovor v zásade aplikuje aj vtedy, keď sa všetky prvky určitého právneho úkonu nachádzajú na jednom výsostnom území, umožňuje článok 50 určitému zmluvnému štátu vydať pri prijatí protokolu prehlásenia, ktorým je uplatnenie dohovoru vylúčené pre právny úkon, ktorý je pre tento štát vnútroštátnym právnym úkonom, t. j. právnym úkonom, pri ktorom sa ťažisko záujmov všetkých zúčastnených strán, ako aj príslušný predmet pri uzavretí právneho úkonu nachádzajú v tomto štáte, a u ktorého bolo právnym úkonom vytvorené národné zaisťovacie právo v prehlasujúcom štáte zapísané do národného registra (článok 1 písmená n a r). Účinok vylúčenia je však obmedzený. Všeobecne povedané vylučuje síce článok 50 väčšinu ustanovení o neplnení obsiahnutých v kapitole III, nie však základný systém uvádzania práv do platnosti a ich zoradenia podľa poradia prednosti. Ustanovenia o neplnení, obsiahnuté v článku 8 odsek 4 a článku 9 odsek 1, ktorými sa obmedzuje odpredaj predmetu, resp. ktorými prechádza vlastníctvo predmetu na veriteľa, sa aplikujú na národné zaisťovacie právo. Národné zaisťovacie právo môže byť chránené oznámením Medzinárodného registra a má takú istú prednosť poradia ako zapísané medzinárodné zaisťovacie právo. Prednosť poradia odstúpenia národného zaisťovacieho práva, ktorého oznámenie bolo zapísané do Medzinárodného registra, sa riadi podľa ustanovení o poradí prednosti odstúpenia zapísaného medzinárodného zaisťovacieho práva. Keď nakoniec zmluvný štát s územnými celkami, v ktorých sa uplatňujú rozdielne právne poriadky, vydal prehlásenie podľa článku 52, ktorým sa vylučuje aplikácia dohovoru na jeden alebo viaceré z týchto územných celkov, tak právny úkon nie je vnútroštátnym právnym úkonom, okrem prípadu, že sa ťažisko záujmov všetkých strán, ako aj samotný predmet nachádzajú na tom istom územnom celku a tento územný celok sa podriaďuje uplatneniu dohovoru.
d)	Postup pre dodatočné protokoly
S protokolmi o mobilnom železničnom materiáli a kozmických majetkových hodnotách sa v dohovore (článok 2 odseky 2 a 3) počíta osobitne. Článok 51 predpokladá postup na vypracovanie ďalších protokolov a na ich prijatie na Diplomatických konferenciách.
e)	Prechodné ustanovenia
Článok 60 obsahuje dôležité prechodné ustanovenia. Podľa všeobecnej zásady zostane, pokiaľ zmluvný štát neprehlásil niečo iné, už jestvujúce právo – t.zn. právo, ktoré bolo vytvorené pred dňom vstupu dohovoru do platnosti (článok 1 písmeno v) – dohovorom nedotknuté a zachová si svoje poradie prednosti, ktoré malo už pred vstupom dohovoru do platnosti (článok 60 odsek 1). Pod pojmom "deň vstupu do platnosti" sa rozumie ten časový okamih, v ktorom dohovor vstúpil do platnosti, alebo časový okamih, v ktorom sa štát, kde sa nachádza dlžník, stane zmluvným štátom, ak je tento časový okamih neskorší (článok 60 odsek 2 písmeno a). Zmluvný štát môže vydať prehlásenie, ktorým je stanovený časový okamih – najskôr tri roky po prehlásení – od ktorého má byť dohovor a protokol aplikovateľný na už existujúce právo z dohody na určenie prednosti poradia a na ochranu už existujúcej prednosti; táto dohoda musí byť uzavretá v časovom okamihu, keď sa dlžník nachádzal v niektorom zmluvnom štáte (článok 60 odsek 3). Vlastník už existujúceho práva, dotknutý prehlásením, má teda minimálne tri roky čas ochrániť svoje poradie, ktoré už mal pred vstupom dohovoru do platnosti, zápisom do Medzinárodného registra. Zatiaľ čo na strane vlastníka je potrebné nové uplatnenie práva v Medzinárodnom registri na ochranu jeho poradia prednosti pred neskoršími právami, malo by byť v prehlásení počítané s tým, že vlastník si udrží voči skorším právam svoje poradie prednosti, ktoré už mal pred vstupom dohovoru do platnosti. Prehlásenie podľa článku 60 sa obmedzuje na záležitosti prednosti poradia, takže zmluvný štát nemôže vo vzťahu k už existujúcemu právu uplatňovať tie ustanovenia dohovoru, ktoré sa vzťahujú na vzťah medzi dlžníkom a veriteľom, alebo na platobnú neschopnosť. Prirodzene nemôže byť dlžníkovi a veriteľovi bránené v tom, aby ich dohodu z vlastnej vôle nenahradili novou dohodou, ktorá bude uzavretá po dni vstupu dohovoru do platnosti a na ktorú sa potom sa dohovor uplatňovať. Veriteľ však pritom stratí svoje poradie prednosti, ktoré mal už pred vstupom dohovoru do platnosti voči skorším právam.
Systém prehlásení12
51. Určité ustanovenia dohovoru sú závislé od politických rozhodnutí štátov. Pre tieto ustanovenia predpokladá dohovor systém prehlásení, ktorý poskytuje zmluvným štátom v určitých otázkach právo výberu. Prehlásenia sú špecifické s ohľadom na vybavenie do takej miery, že sa nedajú podávať nezávisle od určitého protokolu. Existujú štyri druhy prehlásení:: "prehlásenia Opt-in", "prehlásenia Opt-out", obligatórne prehlásenia a iné prehlásenia.
12	Príloha  X  obsahuje zoznam prehlásení, v ktorom sú uvedené všetky prehlásenia potrebné alebo povolené podľa dohovoru a protokolu o leteckej doprave a bližšie vysvetľuje, ktoré z prehlásení sú  "prehlásenia Opt-in" a ktoré "prehlásenia Opt-out". depozitár, UNIDROIT, vydá nasledovné návod pre systém prehlásení: Systém prehlásení podľa dohovoru o medzinárodných zaisťovacích právach na hnuteľnom vybavení a protokolu k dohovoru týkajúceho sa zvláštností leteckého vybavenia: prehlásenia pre štáty a organizácie regionálnej hospodárskej integrácie na podporu pri koncipovaní prehlásení (Unidroit 2002 DC9/DEP Dok. 1).

(1)	Prehlásenia Opt-in
Jedná sa tu o prehlásenia, ktoré musí zmluvný štát vydať, ak má byť určité ustanovenie dohovoru – ako je aplikované prostredníctvom protokolu – v tomto štáte účinné. Pri vydaní prehlásenia to platí pre nasledovné ustanovenia:
článok 39	Zákonné práva s prednosťou bez zápisu
článok 40	Zákonné práva spôsobilé na zápis
článok 60	Aplikácia predpisov dohovoru
o poradí prednosti na už existujúce práva
Prehlásenie podľa článku 39 môže byť písané všeobecne alebo špeciálne a formulované tak, aby zahŕňalo budúce kategórie, ako aj existujúce kategórie.  
(2)	Prehlásenia Opt-out
Ide sa tu o prehlásenia, ktoré musí zmluvný štát vydať, aby vylúčil aplikáciu určitého ustanovenia dohovoru - ako je aplikované prostredníctvom protokolu – v tomto štáte. Prehlásenia Opt-out sú potrebné, aby sa zabránilo nasledovnému:
Článok 8 odsek 1	Právo na poskytnutie zaťaženého predmetu do lízingu, Písmeno b	pokiaľ sa tento nachádza na výsostnom území 	prehlasujúceho štátu (článok 54 odsek 1)
Článok 8 odsek 1,	Mimosúdne práva (článok 54 odsek 2)
Článok 9 odsek 1 a článok 10
Článok 13	Predbežná právna ochrana (článok 55)
Článok 43	Príslušnosť podľa článku 13 (článok 55)
Aplikácia dohovoru na vnútroštátne právne úkony (článok 50 odsek 1)
(3)	Obligatórne prehlásenia
Jedná sa tu o prehlásenia, ktoré musí organizácia regionálnej hospodárskej integrácie alebo zmluvný štát vydať v každom prípade. Takéto prehlásenia sú potrebné v nasledovných prípadoch:
článok 48 odsek 2	Označenie otázok obsiahnutých dohovorom organizáciou
regionálnej hospodárskej integrácie, pre ktoré na ňu bola členskými štátmi prenesená príslušnosť
článok 54 odsek 2	Otázka, či smú byť práva vykonávané iba na základe
súdneho rozhodnutia
(4)	Iné prehlásenia
Do tejto kategórie patria obe nasledovné prehlásenia:
Aplikácia dohovoru na jeden alebo viac územných celkov (článok 52 odsek 1)
článok 53	„Súd“, príslušný pre účely článku 1 a kapitoly XII
Systém prehlásení vedie k tomu, že zmluvný štát musí, vydať prehlásenie, keď
a)	chce prijať ustanovenie Opt-in, napr. podľa článku 39, 40 alebo 60,
b)	chce ustanovenie Opt-in alebo pozmeňujúce ustanovenie vylúčiť , napr. podľa článku 8 odsek 1, článku 9 odsek 1, článku 10, článku 13 alebo článku 43,
c)	je prehlásenie obligatórne, napr. podľa článku 48 odsek 2 a článku 54 odsek 2,
d)	chce pomenovať súd príslušný podľa článku 53.
Vo všetkých ostatných prípadoch zmluvný štát nemusí vykonať nič. Všetky prehlásenia (s výnimkou tých, ktoré boli vydané podľa článku 60) môžu byť pozmenené alebo nahradené dodatočnými prehláseniami podľa článku 57, alebo môžu byť podľa článku 58 stiahnuté.
[...]
Tieto prehlásenia je potrebné odlišovať od výhrad, ktoré podľa dohovoru nie sú prípustné. Pri výhrade sa jedná o jednostranné prehlásenie štátu, ktorým sa cieli prostredníctvom vylúčenia alebo zmeny právneho účinku jednotlivých zmluvných ustanovení pri uplatňovaní na štát podávajúci výhradu (článok 2 odsek 1 písmeno d Viedenského dohovoru). Keď príslušná zmluva nepredpokladá nič iné, tak výhrada nezaväzuje žiadny iný štát, okrem prípadu, že bude týmto štátom prijatá. V protiklade k tomuto sa s obsahmi prehlásení v zmluve výslovne uvažuje, a prehlásenie nepotrebuje prijatie na to, aby sa mu prisúdil účinok. Technika podávania prehlásení bola počas mnohých rokov pravidelne uplatňovaná pri medzinárodnoprávnych dohovorov.
Články 39, 40 a 60 odsek 1, ktoré sú všetky voliteľné, predpokladajú, že prehlásenia k nim môžu byť vydávané kedykoľvek. Články 50, 52, 53, 54 a 55 predpokladajú, že zodpovedajúce prehlásenia sa majú vydať pri ratifikácii. Avšak je ponechané na zmluvný štát, ktorý tak neurobí, vydať dodatočné prehlásenie podľa článku 57, takže jeho účinok zodpovedá výrazu „kedykoľvek“. V protiklade k tomuto sú prehlásenia podľa článku 48 odsek 2 a článku 54 odsek 2 obligatórne a musia byť vydané pri ratifikácii atď. , aj keď môžu byť doplnené alebo nahradené prostredníctvom dodatočného prehlásenia podľa článku 57, pričom depozitár musí podľa článku 48 odsek 2 zaznamenať každú zmenu v rozdelení príslušnosti.

Prehľad o návrhu železničného protokolu
Dôležitý krok dopredu pre železničný priemysel
1.	Úvod
Po osemročných prípravných prácach bol 16. novembra 2001 na diplomatickej konferencii podpísaný dohovor z Kapského Mesta o medzinárodných zaisťovacích právach na hnuteľnom vybavení. dohovor obsahuje systém úprav pre uznanie a zápis medzinárodných zaisťovacích práv na vysokohodnotnom hnuteľnom vybavení, ktoré majú bežne prednosť pred vnútroštátnymi vlastníckymi právami a nárokmi. V časoch, v ktorých sa obchod a jeho financovanie stávajú čoraz viac medzinárodnými, otvára tento dohovor dvere vysoko vyvinutému, hranice prekračujúcemu, ako aj národnému financovaniu hnuteľných majetkových hodnôt v podmienkach, v ktorých by v opačnom prípade banky, poskytovatelia lízingu a iní poskytovatelia financií, ktorí financujú majetkové hodnoty, ktoré nevlastnia, riskovali stratu svojej istoty, obzvlášť vtedy, keď tovary prekračujú hranice jurisdikcie. Tým, že dohovor poskytuje súkromnému sektoru viac istoty, znižuje náklady na úvery a v určitých prípadoch vôbec umožňuje poskytnutie úveru tam, kde by to v opačnom prípade v dôsledku nedostatočne silnej štátnej záruky neprichádzalo vôbec do úvahy.
dohovor obsahuje základné rámcové úpravy, ktoré nájdu aplikáciu v rôznych priemyselných odvetviach prostredníctvom prijatia protokolu, ktorý je vypracovaný špeciálne pre tento sektor. Protokol o leteckej doprave, vypracovaný k dohovoru, ktorým tento nachádza uplatnenie na letecké vybavenie, bol podpísaný v Kapskom Meste v roku 2001. Do platnosti vstúpil 1.marca 2006. Záverečný spis, ktorý bol na diplomatickej konferencii podpísaný, obsahuje osobitné rozhodnutie, ktoré dalo železničnému priemyslu za úlohu rýchle vypracovanie a prijatie súbežného protokolu pre mobilný železničný materiál.
Železničná pracovná skupina bola založená v roku 1996 na základe pozvania UNIDROIT, jednej zo sponzorských organizácií dohovoru. Pracovná skupina bola zodpovedná za vypracovanie a následné komentovanie pracovného návrhu Železničného protokolu , na čom – tak ďaleko, ako to bolo možné - - sa zúčastnili rôzne kruhy železničného priemyslu. Návrh protokolu bol už dôkladne preskúmaný vládnymi expertmi pri príležitosti troch oddelených zasadaní. Okrem toho zorganizovali UNIDROIT, OTIF a Železničná pracovná skupina k protokolu celý rad seminárov.
2.	Vytvorenie medzinárodného zaisťovacieho práva a globálneho registra 
Dohovor uznáva ako medzinárodné zaisťovacie práva nasledovné vlastnícke práva:
•	vlastnícke práva poskytovateľa úveru, ktorý poskytuje zaistený úver,
•	vlastnícke práva predávajúceho, ktorý predáva s výhradou vlastníctva,
•	vlastnícke práva poskytovateľa lízingu v rámci lízingovej zmluvy 
vo vzťahu na vysokohodnotné, hnuteľné vybavenie, ktoré spadá pod protokol k dohovoru. Zaisťovacie právo môže byť odstúpené. Okrem toho je možné zapísať budúce zaisťovacie právo na ochranu prijímateľa zaistenia ešte pred uzavretím financovania. Dohovor predpokladá celosvetový register pre každý druh majetkovej hodnoty, na ktorý sa uplatňuje. Je dosiahnuteľný cez internet 24 hodín počas dňa, sedem dní v týždni. Okrem toho môže finančník preveriť, či si nejaká iná strana uplatňuje nároky na financované vybavenie. Finančník si môže nechať svoje zaisťovacie právo zapísať a potom, takmer vo všetkých prípadoch, užívať prednosť pred ostatnými, nezaregistrovanými zaisťovacími právami a pred všetkými neskôr zapísanými právami. Ďalej má prednosť pred právami tretích osôb, ktoré budú uplatňované v prípade konkurzu vlastníka. Register je spravovaný nezávislou organizáciou a dohliada na ňu supervízor, medzinárodný orgán (pokiaľ možno medzištátny), ktorý je poverený v rámci jednotlivých protokolov.
3.	Nový zaisťovací systém pre železnice
Sektor železníc bol zvolený ako jeden z prvých sektorov, na ktoré mal byť dohovor uplatňovaný, a to na základe dodatočného rizika, ktorému sú medzinárodné financujúce subjekty vystavené vo vzťahu k majetkovým hodnotám, ktoré môžu v dôsledku svojej podstaty prekračovať hranice. Ale aj vo vzťahu k mobilnému materiálu, ktorý neprekračuje žiadne hranice, ponúkne dohovor dodatočnú istotu pre poskytovateľa úveru, dokonca aj keď bude mobilný materiál financovaný iba ako časť tuzemského právneho úkonu, pretože väčšina štátov nepozná žiadny vnútroštátny systém registrácie bremien na pohyblivom materiáli. Týmto sa výrazne zjednoduší ako vnútroštátne, tak aj medzinárodné financovanie mobilného materiálu. Hneď ako sa bude dohovor z Kapského Mesta uplatňovať na rôzne kategórie majetkových hodnôt, uvoľní sa okrem toho cesta pre komplexné zaistenie mnohonásobných majetkových hodnôt v značných objemových rozsahoch a s primeranými istotami pre každú majetkovú hodnotu. Aj týmto bude železničný priemysel bezprostredne zvýhodnený.
4.	Lepší prístup k súkromnému financovaniu pre železničný priemysel
Železničný sektor je oveľa väčší, než sa zdá. Nezahŕňa iba osobné a nákladné vozne, rušne a vysoko špecializované železničné vybavenie, ale aj mestské dráhy, mestské podzemné dráhy a električky. Aj keď sa podľa odhadov ročne už investuje do mobilného železničného materiálu približne 25 miliárd amerických dolárov, potrebuje železničný priemysel súrne viac investícií. V Európe je napríklad priemerný vek nákladných vozňov, ktoré sú v obehu prepravy, blízky doporučenej normálnej dobe používania. Vo všeobecnosti nie je železničný sektor schopný ponúkať zákazníkom priebežne moderný mobilný železničný materiál, hoci je to z hospodárskeho hľadiska potrebné a v mnohých krajinách sú vážne kapacitné nedostatky. V súčasnosti sú v dôsledku nedostatku zákaziek zatvárané výrobné jednotky, čím sa strácajú hodnotné skúsenosti, zatiaľ čo sa súčasne viac prepravy presúva na cesty. Ďalší konkurent, letecký operátor, mal obyčajne k dispozícii oveľa pružnejší model financovania, ktorý bol vstupom už spomenutého protokolu o leteckej doprave ešte zlepšený. V mnohých prípadoch sú operátori štátni (národní alebo komunálni), a preto sú zdroje často obmedzené. Ani privatizácia nie je vždy politicky prijateľnou voľbou. 
Riešením pre operátorov je prístup na súkromné kapitálové trhy s poskytovateľmi úverov, ktorí poskytnú peniaze bez siahnutia na štátne záruky a podporu. Ako pre štátne, tak aj pre súkromné železnice je toto často možné iba vtedy, keď majú poskytovatelia úveru určité zaistenia na financovanej majetkovej hodnote, menovite jednoznačné uznanie ich vlastníckych práv a jasné pravidlá na opätovné získanie vlastníctva pri neplnení dlžníka. V leteckom sektore, ktorý je konkurentom, viedol lízing a iné techniky financovania v priebehu posledných 25 rokov k solídnemu rastu investícií, pretože poskytovateľ úveru/lízingu je zaistený zapísaním svojich práv. V protiklade k tomu investície v železničnom sektore stagnovali. Okrem toho neexistuje nikde na svete žiadny národný, verejný register, v ktorom by si mohli poskytovatelia úverov a lízingu nechať zapísať svoje zaisťovacie práva na financovaných majetkových hodnotách, a žiadna medzinárodná zmluva, ktorá by uznávala určité vlastnícke práva. Dohovor bude dávať k dispozícii, akonáhle bude realizovaný Železničným protokolom pre sektor železníc, nové, vysoko efektívne pravidlá ako pre súkromných, tak aj pre štátnych prevádzkovateľov železníc, aby mohli využívať súkromné kapitálové trhy nákladovo výhodne a za podobných podmienok ako letecký sektor, čím sa na druhej strane umožní aj lepší servis pre zákazníkov, a bude predstavovať nástroj, bezpodmienečne potrebný na opätovné získanie trhového podielu od cestného a leteckého sektora v preprave osôb a tovarov. 
5.	Výhody pre prevádzkovateľov železníc
Dohovor prinesie významné výhody aj pre štátne železnice, pretože sa odkryjú nové zdroje peňazí, ktoré budú k dispozícii pre investície do nového mobilného materiálu bez potreby priamej štátnej pomoci (financovanej úvermi alebo daňami), nepriamej pomoci (napr. Eurofirma) alebo záruk. Toto je dôsledok zníženého rizika, ktoré musí finančník na seba preberať. Okrem toho sa otvoria možnosti zaisťovania bez možností postihov a iné spôsoby financovania. Ako štátne, tak aj súkromné železnice budú mať viac nezávislosti v otázke, ako budú rozvíjať svoju potrebu vybavenia. Toto uľahčí budúce investície – ako aj zaistí prostriedky financovania pre štátnych prevádzkovateľov vtedy, keď budú vlády krok po kroku cúvať von zo sektora buď čiastočnou alebo celkovou privatizáciou, alebo tým, že budú odmietať ručiť za budúce dlhy železníc. Investície budú potom určované potrebou a hospodárskymi kalkuláciami, a nebudú obmedzované politickými úvahami. Pre súkromných operátorov bude prístup na kapitálové trhy, či už priamo alebo cez banky a lízingové firmy, určujúci pre ich vstup do železničného sektora, čo zasa bude rozhodujúcim bodom renesancie železničného sektora. V každom prípade bude kapitál o to lacnejší, čím viac súkromného kapitálu bude k dispozícii a o čo menšie bude riziko, ktoré bude musieť poskytovateľ úveru podstupovať.
Dohovor prinesie viac pružnosti do používania financovaného mobilného materiálu a bude podporovať rozvoj ako finančného, tak aj operatívneho lízingu (na základe novej ochrany pre poskytovateľov lízingu) a sekundárneho trhu, čím sa značne znížia kapitálové záväzky prevádzkovateľa (alebo mu umožnia ponúknuť zákazníkom viac nového a efektívneho mobilného materiálu bez zvyšovania jeho vlastného kapitálu). Disponibilita operatívneho lízingu pre lietadlá bola kľúčovým prvkom pre rozvoj leteckého sektora. Investori a poskytovatelia lízingu budú ochotní vstupovať do vyššieho rizika zvyškovej hodnoty na základe zvýšenej istoty, ktorá bude môcť byť daná poskytovateľovi lízingu a investorovi tým, že sa zabráni spochybňovaniu ich zaisťovacieho práva na majetkovej hodnote na vnútroštátnej úrovni.
Samotní prevádzkovatelia bežne poskytujú lízing a uplatňujú lízing mobilný materiál iným prevádzkovateľom pri prechode hraníc. V prvom prípade môže majetková hodnota prekračovať hranice bez toho, že by musel mať poskytovateľ lízingu – prevádzkovateľ starosť, že práva vnútroštátnych prevádzkovateľov a ich veriteľov majú prednosť pred jeho vlastníctvom alebo lízingovými právami. V druhom prípade, keď je zaisťovacie právo vlastníka z lízingovej dohody už zapísané, tak by už bola každá zahraničná tretia dobromyseľná osoba informovaná o prednostných právach poskytovateľa lízingu. 
Nakoniec so sebou financovanie dlhov na mobilný materiál v súčasnosti prináša rozsiahlu dokumentáciu – obzvlášť pre zaistenia – ako aj zložité právne názory a neustálu právnu neistotu pre zúčastnených. Tým, že sa významne zníži neistota a vytvorí sa univerzálne zaisťovacie právo, ktoré bude zahŕňať všetky majetkové hodnoty, ktoré budú aplikované v rôznych jurisdikciách, by mal mať dohovor za následok aj jednoduchšiu dokumentáciu zaistení, ako aj menej komplikované právne názory a významne znížené transakčné náklady.

6.	Výhody pre výrobcov mobilného materiálu
Prevzatie financovania za zákazníka je vynikajúcou cestou, ako zachovať obchodný vzťah. Niekedy toto môže byť dokonca predpokladom na to, aby niekto prichádzal vôbec do úvahy ako dodávateľ. Týmto sa zákazníkovi ponúkne riešenie typu „one-stop-shop“. Na druhej strane nemôže mať výrobca vždy financované majetkové hodnoty vo svojom vlastnom účtovníctve, pretože to má negatívny vplyv na súvahy a tok kapitálu. Riešenie je vo financovaní cez tretie osoby, ktorí budú mať prístup iba na financované majetkové hodnoty. Tým, že dohovor uľahčuje investorovi možnosť zaistiť svoju pôžičku alebo lízing, budú investori podnecovaní ku vstupu na trh, čím sa podporia výrobcovia. Aj keď výrobca neuskutoční financovanie sám, ale spoločne s bankou alebo s iným investorom, budú zlepšenou pozíciou zaistenia rozšírené možnosti konkurujúceho financovania, ktoré má zákazník k dispozícii a tým sa podporí viac investícií. Zlepšený systém zaistenia umožní aj investorom na strane výrobcov účinne nasadiť svoju investíciu, ako aj uľahčí výrobcom financovanie ich bežnej práce. 
Za určitých okolností však chcú výrobcovia mobilný materiál krátkodobo alebo dlhodobo dať do lízingu zákazníkom a riziko znášať vo vlastnej súvahe. Môže to byť prípad, kde sa ponúkajú zákazníkovi dočasné riešenia, ale lízing môže obsahovať aj ponuku údržbovej služby, takže sa tým podporuje rozvoj inej časti typického podnikania výrobcov. Dohovor poskytuje výrobcom bezprostrednú ochranu ich práv na lízovaných majetkových hodnotách, čím sa im umožní odbremeniť banky zabezpečujúce úverové linky pre ich pracovný kapitál a podporiť viac pružnosti pri používaní vlastných majetkových hodnôt na tieto účely (ak budú prípadne nasadené ako zábezpeka pre takúto úverovú linku).
Mnohé z výhod uvedených v časti 5 (viď hore) sa týkajú aj výrobcov, či už priamo alebo nepriamo. Pretože dohovor oslobodí aj samotné štátom vlastnené železnice od štátnych výdavkových obmedzení, značne zvýši zdroje, ktoré budú k dispozícii na nákup nového mobilného materiálu. V tejto súvislosti je zaujímavý príklad Spojeného kráľovstva), kde roky minimálnych investícií do mobilného materiálu medzičasom ustúpili novým po privatizačným zákazkám na dodávky v neznámom rozsahu, pričom financovanie pochádza takmer výlučne zo súkromných trhov.
7.	Podpora pre banky a pre poskytovateľov lízingu
Mnohé z uvedených výhod sa, priamo alebo nepriamo, týkajú aj bánk a poskytovateľov lízingu. Každá banka, ktorá sa zaoberá financovaním mobilného materiálu, ktorý môže prechádzať cez národné hranice, si určite zreteľne uvedomuje s tým spojené náklady a riziká. Aj keď sa banka môže dnes spoľahnúť na dlhodobo poskytnutú štátnu záruku prevádzkovateľa, môže sa to vo vzťahu k bežným záväzkom rýchlo zmeniť a vyniesť na povrch značné úverové problémy, keď takáto podpora nebude – čo je pravdepodobné – v budúcnosti rovnako jednoducho k dispozícii. Právna pozícia poskytovateľov lízingu a záložných veriteľov sa značne zlepší, keď sa tretím osobám na základe aplikácie dohovoru prisúdi znalosť ich zaisťovacieho práva.
Ako aj v oblasti letectva, je financovanie mobilného materiálu ideálne pre zabezpečenie úveru cennými papiermi a inými medzinárodnými finančnými nástrojmi, ako aj pre hranice prekračujúce kapitálové investičné programy. Dohovor v každom prípade zlepší zaistenie a zvýši počet potenciálnych investorov a tým prispeje ku zníženiu priamych a nepriamych nákladov.

8.	Význam pre vlády
„So 241 Mrd. Tonokilometrami v roku 1998 v porovnaní s 283 v roku 1970 poklesol trhový podiel koľajovej dopravy pri súčasnom prekvapujúcom všeobecnom náraste prepráv tovarov z 21,1 % na 8,4 %.“ – Európska dopravná politika do roku 2010: Východiská pre budúcnosť, Biela kniha európskej komisie, 2001.
Železničný sektor v posledných rokoch vo všeobecnosti voči ostatným dopravným prostriedkom stratil. Naproti tomu preprava tovarov na cestách sa rozvíja.
V nasledujúcich rokoch bude v mnohých krajinách z dôvodov ochrany životného prostredia, zo sociálnych a z kapacitných dôvodov jediná uskutočniteľná cesta rozšírenia dopravného sektora spočívať v ďalšom rozvoji železníc. Tento musí byť financovaný v čase, v ktorom je súťaženie o štátne prostriedky intenzívnejšie než kedykoľvek predtým. Dohovor poskytne podnety pre väčšie súkromné kapitálové investície v železničnom sektore a vytvorí tak prostriedky na to, aby sa rozvoj dal financovať bez štátnej podpory. Otvorí hodnotné oblasti súkromného financovania a naopak, prevádzku podrobí trhovej disciplíne bez potreby privatizácie. Podporí aj vstup nových účastníkov na trh a stratégiu „open rail“. Okrem toho väčšie investície znamenajú viac kvalifikovaných pracovných miest na strane výrobcu a koniec – koncov lepší finálny produkt pre zákazníka. Zvýši aj hodnotu štátom vlastnených železníc. Ich vlastný mobilný materiál sa bude dať ľahšie používať, alebo poskytnúť lízing tretím osobám. Zjednoduší sa zaobstarávanie ostatného mobilného materiálu prostredníctvom zmlúv operatívneho lízingu alebo iných zaistených mechanizmov financovania bez zaťaženia súvah a tým sa zvýši kapitálový výnos prevádzkovateľa. V Európe bude nakoniec prijatie Železničného protokolu úplne zlučiteľné s novou Európskou železničnou agentúrou a s cieľom spoločných bezpečnostných noriem a medzinárodnej prevádzky mobilného materiálu v Európe a doplní ich.
Mnohé vlády sa zaoberajú ešte aj inými úvahami. Železničný protokol bude hodnotným novým nástrojom na poskytovanie pomoci rozvojovým krajinám. Mnohé z týchto krajín prevzali z koloniálnych čias železničný systém, ktorý je dnes zanedbaný; mobilný materiál je zastaraný a neefektívny. Zároveň predstavuje železničný systém infraštruktúru potrebnú pre hospodársky rozvoj a je aj vysoko účinným prostriedkom rozdeľovania potravinovej pomoci. Priorita súrne potrebnej pomoci je však často postavená na iných miestach. Žiadny poskytovateľ úverov zo súkromného sektora nebude financovať súrne potrebné investície. Tým, že sa súkromným poskytovateľom úverov poskytnú zábezpeky, otvára Železničný protokol po prvýkrát možnosť financovania mobilného materiálu prostredníctvom kapitálových trhov, dokonca aj vtedy, keď má prevádzkovateľ zlý úverový rating. Spočíva to v tom, že finančník teraz môže pokojne poskytnúť úver voči majetkovej hodnote. V dôsledku tohto: 
•	bude stimulovaný miestny priemysel železničnej výroby a údržby;
•	sa môže medzinárodná pomoc sústrediť na platenie lízingových splátok; výsledkom sú menšie záväzky hotovostných platieb tým, že sa peniaze platia priamo poskytovateľovi lízingu;
•	sa otvorí trh pre operatívny lízing železničného materiálu z druhej ruky (napríklad z bohatých krajín);
•	sa vytvorí mechanizmus, pomocou ktorého môže súkromný sektor sám dohliadať na efektívne používanie určitých kapitálových investícií, čím sa odbremenia vlády a medzištátne zariadenia;
•	sa vytvorí podnet pre bohaté krajiny na zapožičiavanie, lízovanie alebo poskytovanie na používanie ich mobilného materiálu na samotnom rozvojovom území menej bohatým a menej rozvinutým častiam regiónu.
9.	Rozhodujúci impulz pre budúcnosť železničného priemyslu
Železničný protokol k dohovoru z Kapského Mesta podporí značné kapitálové investície do oblasti železníc. Železničnému priemyslu taktiež umožní účinnejšie vstúpiť s inými časťami dopravného sektoru, ako je letecký sektor, do súťaže o financovanie, stlačiť náklady financovania súkromného sektora a uľahčiť rozvoj skutočného trhu operatívneho lízingu. Prinesie značné výhody aj prevádzkovateľom, výrobcom, financujúcim subjektom a vládam.
Inak než tomu je v oblasti letectva, existuje iba niekoľko málo národných registračných systémov, ktoré poskytujú financujúcim subjektom (obmedzenú) istotu. Okrem toho odradilo rozsiahle rozšírenie priamej alebo nepriamej štátnej pomoci významným prevádzkovateľom poskytovateľov kapitálu od vstupu do tohto podnikania (na základe nízkych ziskových marží), a priviedlo súčasných poskytovateľov úverov k tomu, že neberú do úvahy zaistenie na základe zachovania hodnoty úveru. Na druhej strane bude pre investície do mobilného materiálu existovať iba veľmi obmedzené financovanie prostredníctvom súkromného sektora, keď nebudú existovať žiadne štátne záruky. Podpora verejných rozpočtov pre železničný priemysel však bude v budúcnosti naďalej klesať a na trhu budú potrební noví prevádzkovatelia. V leteckom sektore táto zmena už prebehla a všeobecne so sebou priniesla veľmi pozitívne výsledky. Prostredníctvom zavedenia širšieho a ľahšieho financovania zo súkromnej oblasti zažila oblasť letectva doteraz nepoznaný úspech, inováciu a rast. Podobný vývoj môžeme v nasledovných 10 rokoch očakávať aj v oblasti železníc. Teraz musíme nastaviť výhybky pre túto zmenu.
Dá sa očakávať, že, nové zdroje financovania podnietia značné dodatočné investície v železničnej oblasti tým, že budú zapojené súkromné kapitálové trhy. Máme jedinečnú príležitosť ovplyvniť napínavú a vo vysokom stupni pre prax relevantnú zmenu v medzinárodnom občianskom práve. Táto zmena zásadne ovplyvní spôsob, akým sa bude železničný priemysel v novom tisícročí rozvíjať.

NÁVRH PROTOKOLU TÝKAJÚCEHO SA OSOBITOSTÍ  ŽELEZNIČNÉHO MOBILNÉHO  PARKU
K DOHOVORU O MEDZINÁRODNÝCH ZAISŤOVACÍCH PRÁVACH NA  MOBILNÉ ZARIADENIA

A

VYSVETĽUJÚCA SPRÁVA
ZMLUVNÉ ŠTÁTY TOHTO PROTOKOLU
SO ZRETEĽOM na potrebu vykonávať dohovor o medzinárodných zaisťovacích právach na hnuteľnom vybavení (v ďalšom označený ako „dohovor“), pokiaľ sa vzťahuje na mobilný železničný materiál pri zohľadnení stanovených cieľov, ktoré sú uvedené v preambule dohovoru, 
S VEDOMÍM potreby prispôsobenia dohody osobitným požiadavkám mobilného železničného materiálu a jeho financovania –
SA DOHODLI na nasledovných ustanoveniach o mobilnom železničnom materiáli:
Vysvetlivka
Preambula odzrkadľuje hlavný účel protokolu, totiž prispôsobiť dohovor osobitným potrebám príslušného priemyselného sektora a v ostatných častiach ho ponechať nezmenený. Protokol, rovnako ako aj dohovor, je založený na zásade rozsiahlej zmluvnej slobody zmluvných strán a na potrebe primeranej ochrany veriteľa v prípade neplnenia. Obsahuje však aj ustanovenia, ktoré zmluvnému štátu umožňujú zvážiť svoju právnu filozofiu a aspekty všeobecného blaha voči hospodárskym výhodám určitých ustanovení, podľa čoho budú takéto ustanovenia celkom alebo čiastočne vylúčené.
KAPITOLA I 
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
Článok I 
Pojmy
1.	Pokiaľ súvislosti nevyžadujú nič iné, majú pojmy uvedené v tomto protokole významy uvedené v dohovore.
2.	V tomto protokole budú nasledovné pojmy používané v následne uvedenom význame:1
a)	„garančná zmluva“     znamená zmluvu,  ktorú určitá osoba uzatvára ako poskytovateľ garancie;
b)	„poskytovateľ garancie“ znamená osobu, ktorá preberá na zaistenie splnenia záväzkov v prospech veriteľa, zaisťovacou dohodou zaistených alebo na základe dohody, záruku alebo garanciu, standby letter of credit alebo poskytuje zaistenie úveru iného druhu;
1	Oficiálny komentár k článku   7  písmeno  b   dohovoru vysvetľuje,  že „schopnosť dispozície zahŕňa aj oprávnenie povoliť využívanie predmetu. Redakčný výbor preto zastáva názor, že do tohto protokolu by sa nemalo dopĺňať ani vymedzenie pojmu, ani žiadne podobné ustanovenie na potvrdenie tejto pozície.

c)	„platobná neschopnosť“ znamená
i)	zahájenie konkurzného konania alebo
ii)	prehlásenie dlžníka, že má v úmysle pozastaviť platby, alebo skutočné zastavenie platieb zo strany dlžníka, keď je právo veriteľa na zahájenie konkurzného konania voči dlžníkovi alebo na výkon práv existujúcich pre prípad neplnenia podľa dohovoru vylúčené alebo pozastavené v dôsledku zákona alebo opatrením štátnych orgánov;
d)	„primárna jurisdikcia platobnej neschopnosti“ znamená jurisdikciu zmluvného štátu, v ktorom sa nachádza ťažisko záujmov dlžníka; za takéto ťažisko sa považuje miesto, kde sa nachádza štatutárne sídlo dlžníka, alebo, ak takéto sídlo neexistuje, tak je to miesto, kde bol dlžník založený, ak sa nedokáže niečo iné;
e)	„mobilný železničný materiál  pre verejnú osobnú dopravu“ znamená mobilný železničný materiál, ktorý sa bežne používa podľa cestovného poriadku v osobnej doprave, spoločne s rušňami a ďalším mobilným železničným materiálom, ktorý sa bežne pre takúto dopravu používa;
f)	„železničné vozidlo“ znamená vozidlo, ktoré sa môže pohybovať na, alebo bezprostredne nad pevnými koľajovými sústavami alebo vodiacimi dráhami, alebo pevne spojené nadstavby alebo prístavby, ktoré sú alebo majú byť na takýchto vozidlách pripevnené vrátane všetkých trakčných systémov, motorov, bŕzd, kolesových náprav, podvozkov a zberačov prúdu, spolu so všetkými upevnenými, zabudovanými, alebo pripevnenými dielmi a inými komponentmi;
g)	„mobilný železničný materiál“ znamená železničné vozidlá, ako aj všetky prevádzkové a technické údaje, príručky a iné záznamy, ktoré sa na určité železničné vozidlo vzťahujú.
Vysvetlivka
Článok I obsahuje radu definícií, ktoré dopĺňajú definície nachádzajúce sa v článku 1 dohovoru. Spomenuté majú byť nasledovné:
1.	„Garančná zmluva“, „poskytovateľ garancie“ – tieto pojmy nezahŕňajú iba záruky, ktoré sú akcesórne ku hlavnej zmluve, závisia od jej platnosti a uplatňujú sa na základe neplnenia hlavného dlžníka,  ale aj garancie, ktoré sú dané ako nezáväzné záväzky platenia, ktoré musí byť plnené na základe písomného požiadania a predloženia iných, presne pomenovaných dokumentov, nezávisle splnení alebo nesplnení predmetnej obchodnej záležitosti, napríklad dokumentárnych akreditívov, garancií alebo standby úverov.
2.	„prípad platobnej neschopnosti“, „primárna jurisdikcia platobnej neschopnosti“ – relevantné pre články IX a X.
3.	„mobilný železničný materiál pre verejnú osobnú dopravu“ – relevantné pre článok XXV.
4.	„železničné vozidlo“ -  definované tak, že sú zahrnuté typy vozidiel, ktoré sú v súčasnosti hlavne používané a prichádzajú podľa protokolu do úvahy pre zaistenia.
5.	„mobilný železničný materiál“ - rozširuje oblasť aplikácie mimo železničné vozidlá tak, že sú zahrnuté rôzne súčasti a príslušenstvo, ktoré sú pre ich prevádzku potrebné a ktoré sa vzťahujú na určité železničné vozidlo.
Článok II
Aplikácia dohovoru na mobilný železničný materiál
1.	Dohovor sa aplikuje na mobilný železničný materiál, ako to predpokladá tento protokol.
2. Dohovor a tento protokol sú označované ako dohovor o medzinárodných zaisťovacích právach na hnuteľné vybavenie, týkajúcich sa mobilného železničného materiálu.

Článok III 
Možnosti zmeny
Vo svojom vzájomnom vzťahu sa môžu Zmluvné strany písomne dohodnúť na odchýlkach od ustanovení tohto protokolu, alebo ich zmeniť; z tohto je vylúčený článok VII odsek 2.
Vysvetlivka
1.	Tento článok normalizuje zásadu zmluvnej slobody zmluvných strán. Opakuje to, čo stanovuje, článok 15 dohovoru. S výnimkou článku VII (2) môžu zmluvné strany vylúčiť každé ustanovenie protokolu, alebo sa od neho odchýliť. Článok VII(2) vylučuje článok 8(3) dohovoru a stanovuje, že každé právo, ktoré je podľa dohovoru uvažované pri neplnení, sa má pri pohyblivom železničnom materiáli vykonávať hospodársky primeraným spôsobom. Výraz „hospodársky primeraný spôsob“ bude definovaný následne.
2.	„písomne“ je definované v článku 1 (nn) dohovoru.
3.	Oprávnenie na odchýlku je ohraničené na vzťah medzi zmluvnými stranami, ktoré samozrejme nemôžu uzavrieť žiadnu dohodu, ktorá sa týka práv tretích osôb. Zmluvné strany síce môžu napríklad zmeniť vo svojom vzájomnom vzťahu pravidlá poradia prednosti (porovnaj článok 29(5) dohovoru), ich dohoda však nesmie mať vplyv na právo prednosti iných strán.
Článok IV 
Zastupovanie
Určitá osoba môže vo vzťahu k mobilnému železničnému materiálu uzatvárať zmluvy, vykonávať zápis v zmysle článku 16, odsek 3 dohovoru a uplatňovať si práva podľa dohody ako zástupca, správca alebo iný zástupca za iného v mene veriteľa, alebo viacerých veriteľov.
Vysvetlivka
1.	Tento predpis musí byť široko vyložený. Úmyslom pravidla je, určitej osobe umožniť vykonanie hociktorého opatrenia podľa dohovoru – uzatváranie dohôd, ich presadenie alebo registrácia v medzinárodnom registri – pre iného, a to buď ako zástupca, správca, alebo iný zástupca. Úzke chápanie tohto článku by viedlo k nelogickým výsledkom: určitý zástupca by bol oprávnený uzatvárať dohodu a registrovať medzinárodné zaisťovacie právo, ale by v tomto postavení nemohol dohodnúť alebo registrovať jeho odstúpenie. Tie isté problémy by pre zástupcu nastali, keď má zaisťovacie právo ustúpiť v poradí. Preto by mali byť konania zástupcu, ktoré nie sú uvedené v článku IV považované na základe analogického záveru za také, ako keby boli článkom zahrnuté. Tento záver je potvrdený širokou definíciou pojmu „zápis“ v článku 16(3) dohovoru.
2.	Široký výklad sa zhoduje s hlavným cieľom tohto ustanovenia, a to zjednodušením financovania, na ktorom sa zúčastňujú viaceré zmluvné strany.
3.	Tento článok zjednodušuje aj koordináciu čiastkového vlastníctva.

Článok V
Identifikácia mobilného železničného materiálu2
1.	Pre účely článku 7 dohovoru je popis predmetu mobilného železničného materiálu postačujúci, keď a) obsahuje názov a výrobné číslo výrobcu, ako aj označenie modelu, alebo b) je v súlade s postupom predpísaných v nasledovných odsekoch. 
2	Návrh zmeny  redakčného výboru  Spoločného výboru vládnych expertov  Unidroit/OTIF

12. Pre účely kapitoly V dohovoru predpisuje Dozorný úrad v registračnom poriadku systém priradenia identifikačných čísiel Správcom registra, ktorý umožňuje jednoznačnú identifikáciu mobilného železničného materiálu. Identifikačné číslo musí byť buď pripevnené na predmete mobilného železničného materiálu, alebo musí byť v Medzinárodnom registri priradené národnému alebo regionálnemu identifikačnému číslu pripevnenému na predmete.
23. Pre účely odseku 2 môže zmluvný štát uviesť formou prehlásenia systém národných alebo regionálnych identifikačných čísiel, ktorý sa má používať [vo vzťahu k predmetom mobilného železničného materiálu, ktoré sú zaťažené medzinárodným právom zaistenia, ktoré bolo poskytnuté dlžníkom, ktorý sa v čase uzatvorenia dohody, ktorou sa medzinárodné právo zaistenia poskytlo, alebo ktorého poskytnutie sa dohodlo, nachádzal v zmluvnom štáte]. Takýto národný, alebo regionálny identifikačný systém zabezpečí, že sa predmety mobilného železničného materiálu budú dať jednoznačne identifikovať, a že budú splnené základné požiadavky uvedené v dohovore a v tomto protokole, ktoré sú kladené na údaje potrebné pre vedenie Medzinárodného registra.
34. Prehlásenie zmluvného štátu podľa odseku 2 sa poskytuje pri ratifikácii, prijatí, alebo schválení tohto protokolu, alebo pri pristúpení k nemu, a obsahuje podrobné údaje o spôsobe fungovania národného alebo regionálneho identifikačného systému.
45. Dozorný úrad preverí národný alebo regionálny identifikačný systém, ktorý bude uvedený v prehlásení zmluvného štátu podľa odseku 3 a môže poskytnúť rady týkajúce sa opatrení, ktoré je potrebné vykonať na zabezpečenie toho, aby systém spĺňal podmienky stanovené v odseku 3.
56. Každý zápis týkajúci sa určitého predmetu mobilného železničného materiálu je potrebné vykonávať na základe identifikačného čísla prideleného Správcom registra podľa odseku 2.
67. V zápise týkajúcom sa predmetu mobilného železničného materiálu, ku ktorému bolo poskytnuté vyhlásenie podľa odseku 2, musia byť uvedené všetky národné alebo regionálne identifikačné čísla, ktoré boli predmetu pridelené od vstúpenia tohto protokolu do platnosti, ako aj časové obdobie, počas ktorého boli jednotlivé čísla pre predmet používané. Dlžník musí a veriteľ môže oznámiť Medzinárodnému registru všetky nové národné alebo regionálne identifikačné čísla, ktoré boli pridelené počas trvania zápisu príslušného práva. Každé týmto spôsobom uvedené a oznámené identifikačné číslo bude správcom registra zapísané do Medzinárodného registra. Nesplnenie niektorej vyššie uvedenej požiadavky nevedie k neúčinnosti zápisu.
Vysvetlivka
1.	Tento článok predpisuje identifikačné číslo (alebo podobné) ako charakteristickú črtu, ktorá je potrebná na vyhovenia požiadavkám dohovoru a protokolu na identifikovateľnosť predmetu mobilného železničného materiálu. Keď táto črta chýba, tak zaisťovacie právo nemôže podľa dohovoru nadobudnúť účinnosť. Článok vyjadruje to, že v súčasnosti neexistuje žiadny jednotný systém na identifikáciu predmetov mobilného železničného materiálu, ktorý by bol porovnateľný so sériovým výrobným číslom, ktoré používajú výrobcovia lietadiel. Článok preto normuje systém a postup pre prideľovanie identifikačných čísiel.
2.	Podľa článku prichádzajú do úvahy dva alternatívne prostriedky na identifikáciu: buď identifikačné číslo, ktoré je pripevnené na predmete mobilného železničného materiálu  („protokolárne identifikačné číslo „) alebo identifikačné číslo, ktoré je na predmete síce pripevnené, ale má národný alebo regionálny pôvod („autonómne identifikačné číslo „) a v Medzinárodnom registri je mu priradené identifikačné číslo. Je úlohou Dozorného úradu, aby v Poriadku registra stanovil ďalšie podrobnosti systému pre pridelenie protokolárneho identifikačného čísla.
3.	Odsek 3  predpokladá, že zmluvné štáty môžu prostredníctvom prehlásenia udať systém národných alebo regionálnych identifikačných čísiel, ktoré budú používať, ako aj obsah takéhoto prehlásenia a časový okamih, kedy musí byť vydané. Je úlohou Dozorného úradu, aby zabezpečil, že národné a regionálne identifikačné systémy, ktoré určitý zmluvný štát udá, spĺňajú požiadavku jednoznačnej identifikovateľnosti podľa dohovoru a protokolu. Veta, ktorú doplnil redakčný výbor na základe diskusie v Rail Registry Task Force (pracovná skupina železničného registra) normuje predpoklady na to, aby sa zmluvný štát, ktorý prehlásenie vydáva, a predmet mobilného železničného materiálu dali navzájom prepojiť. Redakčný výbor však vložil hranaté zátvorky, pretože považoval za potrebné preveriť: (a) či majú byť takéto prehlásenia obmedzené na zaisťovacie práva, ktoré vytvoril dlžník; a (b) uplatnenie tohto predpisu v prípadoch, v ktorých sa dlžník nachádza v inom zmluvnom štáte.
4.	Odsek 6 ticho opakuje zásadu zaisťovacieho práva sa uskutočňuje na základe identifikovanej majetkovej hodnoty a nie vo vzťahu k dlžníkovi (porovnaj článok 16 dohovoru) a dopĺňa, že zápisy sa uskutočňujú na základe identifikačného čísla majetkovej hodnoty, ktoré mu priradil správca registra.
5.	Odsek 7 vyjadruje skutočnosť, že národné alebo regionálne identifikačné čísla predmetu mobilného železničného materiálu sa môžu počas jeho životnosti meniť. Je vyžadované, aby boli so zápisom do Medzinárodného registra uvedené všetky národné a/alebo regionálne identifikačné čísla, ktoré boli predmetu pridelené od momentu vstupu protokolu do platnosti , ako aj časové obdobie, počas ktorého boli jednotlivé čísla používané. Účelom pravidla je dať každej osobe, ktorá zvažuje poskytnutie pôžičky na základe zaisťovacieho práva, ako aj každej inej osobe, ktorá vykonáva dopytovanie, do rúk prostriedky na zistenie právneho stavu určitej majetkovej hodnoty v ľubovoľnom časovom okamihu od vstupu dohovoru do platnosti. 
6.	Nakoniec, a na uskutočnenie už spomenutého cieľa, článok normuje povinnosť dlžníka a právo veriteľa oznámiť Medzinárodnému registru s každým novým národným alebo regionálnym identifikačným číslom, ktoré je pridelené počas doby zápisu príslušného zaisťovacieho práva. Je povinnosťou Správcu registra, aktualizovanú informáciu zapísať.
7.	Tento odsek normuje dve povinnosti. Výbor vládnych expertov zvažoval, či by nemal bližšie určiť aj následky neplnenia jednej alebo oboch povinností. Posledná veta bola vložená na to, aby sa ujasnilo, že nesplnenie požiadaviek tohto článku nevedie k neplatnosti zápisu
Článok VI
Výber práva
1.	Tento článok sa uplatňuje iba vtedy, keď určitý zmluvný štát predložil vyhlásenie podľa článku XXVII.
2.	Zmluvné strany dohody, s ňou spojenej garančnej zmluvy, alebo odstúpenia z poradia prednosti sa môžu dohodnúť, ktorému právu majú ich zmluvné práva úplne, alebo čiastočne podliehať.
3.	Pokiaľ nebude dohodnuté niečo iné, tak je odvolanie sa na právo zvolené zmluvnými stranami v článku 2 odvolaním sa na vnútroštátne právne predpisy označeného štátu, alebo, ak takýto štát zahŕňa viaceré územné celky, na vnútroštátne právo označeného územného celku.
Vysvetlivka
1.	Dohovor neobsahuje žiadne výslovné ustanovenie o výbere práva zmluvných strán. Toto je ponechané úpravám medzinárodného súkromného práva príslušného súdu. V niektorých právnych poriadkoch tieto úpravy obmedzujú výber práva tým, že vylučujú voľbu štátu, ktorý nevykazuje žiadny vzťah voči zmluvným stranám alebo k právnemu aktu, alebo vyžadujú, aby výber zodpovedal zásadám vernosti a viery. Tento článok, ktorý chce poskytnúť hospodárnu predvídateľnosť a ktorý je aplikovateľný iba vtedy, keď zmluvný štát vydal príslušné prehlásenie podľa článku XXVII(1), umožňuje zmluvným stranám výber práva bez obmedzení tohto druhu. Zmluvné štáty, ktoré nie sú ochotné umožniť neobmedzený výber zmluvných strán, nebudú za predpis optovať.
2.	Domnievame sa, že zvoleným právom sú vnútroštátne právne predpisy označeného štátu, s výnimkou kolíznych noriem. Toto súhlasí s bežným postupom u kolíznych noriem v medzinárodných dohovoroch pri hospodárskych transakciách a zabraňuje problémom renvoi.
3.	Článok VI(3) sa po druhé zaoberá prípadmi, v ktorých zmluvné strany volia právo určitého územného celku zmluvného štátu, ktorý zahŕňa viaceré územné celky. Článok VI(3) nie je síce, v protiklade k článku 52(1) dohovoru, výslovne obmedzený na územné celky, ktoré majú vlastný právny systém; článok to však predpokladá, pretože inak by neexistoval žiadny zvláštny právny systém, ktorý by mohol prichádzať do úvahy a voľba zmluvných strán by musela byť vykladaná ako odvolanie sa na samotné právo zmluvného štátu. Článok 6(3) sa neobmedzuje na spolkové štáty, ale uplatňuje sa vždy vtedy, keď má určitý zmluvný štát územné celky s rôznymi právnymi systémami. 
4.	Vo svojom vzájomnom vzťahu môžu zmluvné strany aplikovať zvolené právo iba na časti ich zmluvy a tým aj rozdielne právne poriadky na rôzne časti alebo aspekty (dépeçage).
5.	Výber zmluvných strán je obmedzený na zmluvné práva a povinnosti. Vlastnícke práva sa môžu týkať tretích osôb a práv veriteľov v prípade platobnej neschopnosti dlžníka. Nespadajú do oblasti uplatnenia článku.
6.	Nie je potrebné, aby bol výber práva vykonaný písomne, hoci to v praxi tak bude takmer bez výnimky. 
7.	Oprávnenie výberu smerodajného práva pre zmluvné otázky neexistuje iba pre dohody, ktoré zakladajú medzinárodné zaisťovacie právo, ale aj pre garancie a odstúpenia poradia prednosti, ako aj pre iné zmluvy, na ktoré sa niektoré z vyššie uvedeným zmlúv odvolávajú, a ktoré sú tým ich súčasťou

KAPITOLA II
PRÁVA PRI NEPLNENÍ, PORADIE PREDNOSTI A ODSTÚPENIA
Článok VII
Zmena ustanovení o právach pri neplnení
1.	Každé nariadenie súdu podľa článku 8 odsek 1 písmeno a odsek 2, článku 10 a článku 13 odsek 1 písmeno b dohody, ktoré zmocňuje veriteľa prevziať predmet do držby, do úschovy, alebo do dispozičnej moci, môže stanoviť primerané opatrenia, ktoré má dlžník vykonať, a ktoré umožnia veriteľovi vykonávať svoje práva podľa nariadenia.
2.	Článok 8  odsek 3  dohovoru sa neuplatňuje na mobilný železničný materiál. Každé právo, uvažované podľa dohody pre prípad neplnenia je pri pohyblivom železničnom materiáli vykonávať spôsobom primeranej hospodárnosti. Vykonávanie práva sa považuje za hospodársky primerané vtedy, keď sa deje v súlade s ustanovením dohovoru, okrem prípadu, ak je takého ustanovenie očividne neprimerané.
3.	Ak príjemca zaistenia oznámi podľa článku 8 odsek 4 dohovoru účastníkom písomne úmysel odpredaja, alebo úmysel uzavretia leasingovej zmluvy minimálne 14 dní dopredu, tak sa tým považuje tu bližšie určený predpoklad, podľa ktorého sa má tento odpredaj, alebo toto uzavretie leasingovej zmluvy „oznámiť....dopredu....v primeranej lehote“ za splnený. Toto ustanovenie neprotirečí dohode o dlhšej oznamovacej lehote medzi príjemcom a poskytovateľom zaistenia alebo poskytovateľom garancie.
Vysvetlivka
1.	Odsek 1 vyjadruje skutočnosť špecifickú pre železnice, že veriteľ, a to dokonca vtedy, keď je podľa zmluvy a dohovoru oprávnený prevziať predmet do vlastníctva, do úschovy alebo do svojej dispozičnej právomoci, a má na to súdne povolenie, k tomu potrebuje spoluprácu dlžníka. Za takýchto okolností môže súd okrem poskytnutia požadovanej právnej ochrany stanoviť, akým spôsobom má dlžník spolupracovať. Súd by napríklad mohol nariadiť, že vlastník rušňa poskytne veriteľovi prístup na svoju koľajovú sieť, alebo mu poskytne k dispozícii svoje rušne. Železničná infraštruktúra môže patriť aj tretej osobe, na ktorej práva môže opatrenie veriteľa získať majetkové hodnoty do svojej dispozičnej právomoci vplývať. V tomto prípade môže nariadenie súdu stanoviť primerané opatrenia, ktoré musí veriteľ vykonať.
2.	Výbor vládnych expertov zvažoval, či by nemalo byť v dôsledku obsahovej súvislosti odvolanie sa na, článok 13(1)(b) dohovoru a na námietku z tohto predpisu presunuté do nového článku VIII(1).
3.	Článok 8(3) dohovoru rozlišuje podľa pravidiel právnej pozície veriteľa a je obmedzený na opravné prostriedky prijímateľa zaistenia podľa článku 8(1). Odsek 2 vylučuje aplikáciu tohto predpisu pre účely protokolu a stanovuje, že každé právo predpokladané podľa dohovoru pri neplnení, má byť vykonávané hospodársky primeraným spôsobom. Podľa toho je spôsob primeranej hospodárnosti nie iba dôsledkom súladu s ustanoveniami zaisťovacej dohody ,ale aj s ustanoveniami výhrady vlastníctva alebo lízingovej zmluvy.  
4.	Odsek 4 ozrejmuje význam výrazu „oznámiť ... dopredu v primeranej lehote“ v článku 8(4) dohovoru. Lehota predstavuje minimálne 14 dní. Zmluvné strany si môžu túto lehotu zvoliť a spoľahnúť sa na ňu. Alternatívne sa môžu dohodnúť aj na dlhšej lehote.

Článok VIII
Zmena ustanovení o predbežnej právnej ochrane
1.	Tento článok sa uplatňuje iba v zmluvnom štáte, ktorý vydal prehlásenie podľa článku XXVII a iba v rozsahu v tomto prehlásení označenom.
2.	Právna ochrana podľa článku 13 odsek 1 dohovoru nie je závislá na súhlase dlžníka.
3.	V zmysle článku 13 odsek 1 dohovoru znamená „ obratom“ v súvislosti s nadobudnutím právnej ochrany počet kalendárnych dní odo dňa požiadania o právnu ochranu, ktorý zmluvný štát predkladajúci požiadavku uviedol vo svojom prehlásení.
4.	Článok 13 odsek 1 dohovoru sa v bezprostrednej nadväznosti na písmeno d uplatňuje s nasledovným doplnením:
"e)	pokiaľ sa na tom dlžník a veriteľ výslovne dohodli, odpredaj predmetu a použitie výťažku z odpredaja.",
Článok 43 odsek 2 sa uplatňuje s doplnením slov  "a písmeno e"   za slovami "článok 13 odsek 1 písmeno d".
5.	Vlastníctvo, alebo iné právo dlžníka, ktoré sa odpredajom podľa odseku 4 prenáša, sú zbavené všetkých ostatných práv, pred ktorými má prednosť medzinárodné právo zaistenia veriteľa podľa článku 29 dohovoru.
6.	Súdna právna ochrana podľa článku 13 odsek 1 dohovoru môže byť v zmluvnom štáte poskytnutá bez ohľadu na zahájenie konkurzného konania v inom štáte, pokiaľ požiadanie o túto právnu ochranu neporušuje pre zmluvný štát záväznú dohodu medzinárodného práva, alebo preň záväzný právny akt organizácie regionálnej hospodárskej integrácie, na ktoré sa uplatňuje článok  XXII odsek 1 tohto protokolu.
Vysvetlivka
1.	Tento článok posilňuje pozíciu veriteľa v určitých bodoch vo vzťahu k jeho právnej ochrane podľa článku 13 dohovoru (predbežná právna ochrana). V určitom zmluvnom štáte sa však uplatňuje iba vtedy, keď tento zmluvný štát vydal v tomto zmysle prehlásenie, a to iba v rozsahu uvedenom v prehlásení uvedenom.
2.	Odsek   2   stanovuje odchylne od článku 13(1)  dohovoru, že súhlas dlžníka nie je predpokladom neodkladného získania predbežnej právnej ochrany.
3.	Zmluvný štát, ktorý takéto prehlásenie vydá, je podľa článku XXVII(2) zaviazaný uviesť pre účely odseku 3 tohto článku záväzné časové obdobie, v ktorom sa dá neodkladne právna ochrana získať. S ohľadom na zásadu, že zmluvná strana sa nemôže sťažovať o veciach, ktoré boli spôsobené jej vlastnými konaniami alebo zanedbaním, nebude mať veriteľ žiadny dôvod na sťažnosť, keď súd v rámci tohto časového obdobia právnu pomoc neposkytne, pretože veriteľ napríklad, nepredložil správne podklady, alebo nedodržal správny postup.
4.	Podľa odseku 4 sú dodatočne odpredaj a použitie výnosu z odpredaja nariadenia, ktorými sa dá bezodkladne získať právna ochrana podľa článku 13(1) dohovoru, avšak iba za predpokladu, že sa na tom dlžník a veriteľ „výslovne dohodnú“, t.j. výslovne sa dohodnú (aj keď to nemusí byť písomne), že súd môže nariadiť odpredaj a použitie výnosu z odpredaja na základe požiadania veriteľa. Táto dohoda sa dá uzavrieť kedykoľvek. Zodpovedajúc tomu dopĺňa  odsek 5 ustanovenia, ktoré zodpovedajú článku 9(5) dohovoru.
5.	Odsek 6 objasňuje, že predbežná právna ochrana môže byť v zmluvnom štáte bezodkladne poskytnutá bez ohľadu na zahájenie konkurzného konania v inom štáte. Táto možnosť existuje samozrejme s výhradou zvláštnych úprav týchto otázok v iných dohovoroch, ktoré sú pre zmluvný štát záväzné, alebo v právnych úkonoch organizácie regionálnej hospodárskej integrácie, ktoré sú preň záväzné. 

Článok IX
Práva pri platobnej neschopnosti
1.	Tento článok sa uplatňuje iba vtedy, keď zmluvný štát, ktorý má primárnu jurisdikciu platobnej neschopnosti, vydal prehlásenie podľa článku XXVII.
Alternatíva A
2. V prípade platobnej neschopnosti poskytne konkurzný správca, alebo, ak sa s tým uvažuje, dlžník, s výhradou odseku 6 veriteľovi držbu mobilného železničného materiálu najneskôr v skoršom z dvoch nasledovných časových okamihov:
a)	pri uplynutí čakacej lehoty;
(a)	v časovom okamihu, keď by mal veriteľ nárok na držbu mobilného železničného materiálu, ak by sa tento článok neuplatňoval.

3.	V zmysle tohto článku je "čakacia doba" tá doba, ktorú zmluvný štát majúci primárnu jurisdikciu platobnej neschopnosti uviedol vo vyhlásení
4.	Pokiaľ a dovtedy, kým sa veriteľovi neposkytne príležitosť na prevzatie do držby podľa odseku 2,

a)	bude konkurzný správca, alebo, ak sa s tým uvažuje, dlžník, mobilný železničný materiál uschovávať a udržiavať tento a jeho hodnotu podľa dohody;
b)	je veriteľ oprávnený požiadať o iné formy predbežnej právnej ochrany, ktoré aplikované právo umožňuje.

5.	Odsek 4 písmeno a nevylučuje používanie mobilného železničného materiálu v rámci dohôd, ktoré sú prijaté s cieľom úschovy mobilného železničného materiálu a uchovania jeho hodnoty.
6.	Konkurzný správca, alebo, ak sa s tým uvažuje, dlžník, si môže ponechať držbu mobilného železničného materiálu, ak do časového momentu uvedeného v odseku 2 odstránil každé neplnenie – s výnimkou neplnenia, ktoré bolo spôsobené zahájením konkurzného konania – a zaviaže sa ku splneniu všetkých budúcich záväzkov vyplývajúcich z dohovoru a s ňou súvisiacich písomností. Druhá čakacia doba sa pri nesplnení takýchto budúcich záväzkov nedá nárokovať.
7.	Uplatňovaniu práv, ktoré poskytujú dohovor alebo tento protokol pri platobnej neschopnosti, nesmie byť po dni uvedenom v odseku 2 bránené, ani nesmie byť zdržiavané.
8.	Záväzky dlžníka vyplývajúce z dohody nesmú byť menené bez súhlasu veriteľa.
9.	Odsek 8 sa nedotýka prípadného oprávnenia konkurzného správcu podľa uplatneného práva dohodu zrušiť.
10.	S výnimkou zákonných práv kategórie, ktorá spadá pod vyhlásenie podľa článku 39 odsek 1 dohovoru nemajú v konkurznom konaní nezapísané práva žiadnu prednosť pred zapísanými právami
11.	Dohovor pozmenený článkami VII a XXV tohto protokolu sa pri vykonávaní všetkých práv z platobnej neschopnosti aplikuje podľa tohto článku.
Alternatíva B
2.	V prípade platobnej neschopnosti oznámi konkurzný správca, alebo, ak sa s tým uvažuje, dlžník, veriteľovi na jeho požiadanie v rámci lehoty, ktorá je uvedená vo vyhlásení zmluvného štátu podľa článku XXVII či
a)	podľa pravidiel dohody a s ňou súvisiacich písomností odstráni každé neplnenie - s výnimkou neplnenia, ktoré bolo spôsobené zahájením konkurzného konania – a zaviaže sa ku splneniu všetkých budúcich záväzkov, alebo
b)	sa veriteľovi podľa aplikovaného práva poskytne príležitosť na prevzatie mobilného železničného materiálu do držby.

3.	Aplikované  právo uvedené v odseku 2 písmeno b môže pripustiť, že súd bude požadovať splnenie ďalších požiadaviek alebo poskytnutie ďalších záruk.
4.	Veriteľ má predložiť dôkaz o svojich pohľadávkach a má preukázať, že jeho medzinárodné právo zaistenia je zapísané.
5.	Ak konkurzný správca, alebo, ak sa s tým uvažuje, dlžník, neurobí žiadne vyhlásenie podľa odseku 2, alebo ak vyhlási, že poskytne veriteľovi možnosť na prevzatie mobilného železničného materiálu do držby, a túto možnosť mu neposkytne, tak súd môže veriteľovi – prípadne s opatreniami – umožniť prevzatie mobilného železničného materiálu do držby a požadovať, aby sa splnili ďalšie požiadavky, alebo aby sa poskytli ďalšie záruky.
6.	Mobilný železničný materiál nesmie byť odpredaný skôr, než súd nerozhodne o pohľadávke podľa medzinárodného práva zaistenia.
Alternatíva C
2.	V prípade platobnej neschopnosti musí konkurzný správca, alebo, ak sa s tým uvažuje, dlžník, počas lehoty na odstránenie
a)	podľa pravidiel dohody a s ňou súvisiacich písomností odstrániť každé neplnenie - s výnimkou neplnenia, ktoré bolo spôsobené zahájením konkurzného konania – a zaviazať sa ku splneniu všetkých budúcich záväzkov, alebo
b)	poskytnúť veriteľovi podľa aplikovaného práva možnosť prevziať mobilný železničný materiál do držby.
3.	Pred  uplynutím lehoty na odstránenie môže konkurzný správca, alebo, ak sa s tým uvažuje, dlžník, požiadať na súde o nariadenie, ktorým bude pozastavený jeho záväzok podľa odseku 2 písmeno b na určitú dobu, ktorá sa začína uplynutím lehoty na odstránenie a nekončí neskôr než uplynutím dohody, alebo jej akéhokoľvek predĺženia, a to za podmienok, ktoré súd považuje za oprávnené ("lehota pozastavenia"). Takéto nariadenie nebude vydané, pokiaľ sa konkurzný správca, alebo, ak sa s tým uvažuje, dlžník, nezaviaže súdu, že zaplatí všetky dlžné sumy a že splní všetky ostatné záväzky, ktoré veriteľovi pribudnú počas lehoty pozastavenia.
4.	Keď bude podaná žiadosť o súdne nariadenie podľa odseku 3 , tak mobilný železničný materiál nesmie byť odpredaný do rozhodnutia súdu. Keď sa žiadosti nevyhovie počas počtu kalendárnych dní odo dňa podania žiadosti o právnu ochranu, ktorý zmluvný štát, v ktorom je žiadosť podaná, uviedol vo svojom vyhlásení, tak sa žiadosť považuje za stiahnutú, pokiaľ sa veriteľ a konkurzný správca, alebo, ak sa s tým uvažuje, dlžník, nedohodnú inak.
5.	Pokiaľ a dovtedy kým sa veriteľovi neposkytne príležitosť na prevzatie do držby podľa odseku 2,

a)	bude konkurzný správca, alebo, ak sa s tým uvažuje, dlžník, mobilný železničný materiál uschovávať a udržiavať tento a jeho hodnotu podľa dohody;
b)	je veriteľ oprávnený požiadať o iné formy predbežnej právnej ochrany, ktoré aplikované právo umožňuje.

6.	Odsek 5 písmeno a nevylučuje používanie mobilného železničného materiálu v rámci dohôd, ktoré sú prijaté s cieľom úschovy mobilného železničného materiálu a uchovania jeho hodnoty.
7.	Konkurzný správca, alebo, ak sa s tým uvažuje, dlžník, si môže ponechať držbu mobilného železničného materiálu, ak počas lehoty na odstránenie, alebo prípadnej lehoty pozastavenia odstráni každé neplnenie - s výnimkou neplnenia, ktoré bolo spôsobené zahájením konkurzného konania - a zaviaže sa, že splní všetky záväzky vyplývajúce z dohody a s ňou súvisiacich písomností. Druhá čakacia doba sa pri nesplnení takýchto budúcich záväzkov nedá nárokovať.
8.	S výhradou odsekov 3 a 4 nesmie byť výkon práv, ktoré dohovor umožňuje pri platobnej neschopnosti bránený alebo zdržiavaný.
9.	S výhradou odsekov 3 a 4 nesmú byť záväzky dlžníka z dohody a s ňou súvisiacich právnych úkonov v konkurznom konaní zmenené bez súhlasu veriteľa.
10.	Odsek 9  sa nedotýka prípadného  oprávnenia konkurzného správcu zrušiť dohodu podľa aplikovaného práva.
11.	S výnimkou zákonných práv kategórie, ktorá spadá pod vyhlásenie podľa článku 39 odsek 1 dohovoru, nemajú v konkurznom konaní nezapísané práva žiadnu prednosť pred zapísanými právami.
12.	Dohovor pozmenený článkami VII a XXV tohto protokolu sa pri vykonávaní všetkých práv z platobnej neschopnosti aplikuje podľa tohto článku.
13.	V zmysle tohto článku je lehota na odstránenie časové obdobie, počínajúce okamihom prípadu platobnej neschopnosti, ktorý zmluvný štát, majúci primárnu jurisdikciu platobnej neschopnosti uviedol vo vyhlásení.
Vysvetlivka
1.	Pre popis systému prehlásení, viď odsek 51 prehľadu o dohovore v „Official Commentary" od professora sira Roya Goodeho (uvedený v tomto dokumente na strane 16).
2.	Prehlásenia, ktoré sa týkajú článku IX, sú prehláseniami „opt-in", t. zn. prehláseniami, ktoré zmluvný štát musí vydať, ak má byť určitý predpis v zmluvnom štáte aplikovaný.
3.	Pri prácach na dohovore a protokoloch špecifických pre určité vybavenie sa tento predpis ukázal byť hospodársky najdôležitejším jednotlivým predpisom. Keď nie sú práva a povinnosti, ktoré tieto nástroje obsahujú, v prípade platobnej neschopnosti k dispozícii, tak nie sú k dispozícii vtedy, keď sú najsúrnejšie potrebné.
4.	Tento článok, ktorý pozmeňuje článok 30(3) dohovoru, má pre mobilný železničný materiál poskytnúť osobitný konkurzný režim, ktorý upravuje práva veriteľa, keď voči dlžníkovi prebieha konkurzné konanie, alebo nastal prípad platobnej neschopnosti (ako definované v článku I(2)(c)) iným spôsobom. Účelom úpravy je zodpovedať skutočným danostiam moderného štrukturovaného financovania. Hlavne má byť uľahčené financovanie z kapitálového trhu, a to tým, že pokiaľ je to možné, má veriteľ v určitej a záväznej lehote buď (a)  znovu získať objekt do vlastníctva, alebo (b) alebo získať od dlžníka, alebo podľa daností konkrétneho prípadu od správcu konkurznej podstaty odstránenie akéhokoľvek minulého neplnenia, ako aj prísľub plniť budúce záväzky dlžníka.
5.	Článok má tri alternatívy, alternatívu A, „tvrdú", alebo verziu spočívajúcu na pravidlách, alternatívu B, „mäkkú“, alebo verziu založenú na zvážení, a alternatívu S, ďalšiu verziu spočívajúcu na pravidlách, ktorá je zameraná na dlžníka. Pri tretej verzii môžu byť záväzky správcu konkurznej podstaty alebo dlžníka byť za určitých okolností prostredníctvom súdneho nariadenia prerušené. Zmluvný štát, ktorý zvažuje prehlásenie podľa článku IX , má potom rad možností výberu. Môže sa rozhodnúť nevydať vôbec žiadne prehlásenie. V tomto prípade sa článok IX neaplikuje a národné konkurzné právo je, vo svojom príslušnom znení, naďalej uplatňované. Po druhé sa môže zmluvný štát rozhodnúť, že článok IX sa bude uplatňovať na všetky, alebo len na určité druhy konkurzného konania. Takisto môže uplatňovať jednu z troch alternatív na určité druhy konkurzných konaní a inú z alternatív na iné druhy. Nakoniec môže jednu z alternatív uplatňovať na všetky druhy alebo iba na určité druhy konkurzných konaní a k ostatným druhom vydať prehlásenie. Avšak nezávisle od toho, na aký druh konkurzných konaní sa uplatňuje alternatíva A, alternatíva B alebo alternatíva C, vždy sa naň musí uplatňovať vo svojej celosti. Dôvodom je to, že každá z alternatív obsahuje navzájom súvisiace predpisy, a teda by nebolo možné zvoliť jeden alebo viaceré z nich bez ostatných. 
6.	Keď sa zmluvný štát majúci primárnu jurisdikciu konkurzného konania, rozhodol pre určitú alternatívu, tak v súčasnosti nie je celkom jasné, aké právne dôsledky z toho vyplývajú na jeho mobilný železničný materiál nachádzajúci sa v inom zmluvnom štáte, ktorý sa nerozhodol pre tú istú alternatívu. Takisto by mala byť vzatá do úvahy otázka kontinuity a prípadných kooperačných povinností.

7.	Všetky tri alternatívy ukladajú „správcovi konkurznej podstaty, alebo, ak sa s tým uvažuje, tak dlžníkovi“ záväzky. Samotný dlžník je tou správnou zmluvnou stranou, ak neexistuje správca, napr. pretože nastala platobná neschopnosť na základe pozastavenia platieb a konkurzné konanie sa nedá otvoriť, alebo ešte nebolo zahájené, alebo keď má dlžník konkurznú podstatu v držbe a spravuje ju.  
8.	Podľa alternatívy A musí konkurzný správca buď (a) umožniť držbu mobilného železničného materiálu počas čakacej doby, ktorá je stanovená v prehlásení príslušného zmluvného štátu, alebo(b) počas čakacej doby odstrániť všetky neplnenia a zaviazať sa k plneniu všetkých budúcich záväzkov z dohody. Medzitým musí konkurzný správca mobilný železničný materiál spravovať a udržovať jeho hodnotu a môže, podľa pravidiel dohody, umožniť jeho využívanie. Okrem toho obmedzuje alternatíva A aplikáciu príslušného konkurzného práva tým, že vylučuje každé nariadenie alebo konanie, ktoré by bránilo alebo zdržiavalo výkonu opravných prostriedkov po uplynutí čakacej doby, alebo ktoré by menilo záväzky dlžníka bez súhlasu veriteľa. Zodpovedajúco by podľa tejto alternatívy nebolo pre konkurzné súdy zmluvného štátu napríklad možné vylúčiť presadzovanie zaisťovacieho práva na mobilnom železničnom majetku, alebo meniť ustanovenia zaisťovacej dohody bez súhlasu veriteľa. Základom alternatívy A je myšlienka finančníkom alebo poskytovateľom lízingu mobilného železničného materiálu poskytnúť istotu jasnej a nemennej úpravy.
9.	Podľa alternatívy B musí správca konkurznej podstaty alebo, podľa podstaty prípadu dlžník, na požiadanie veriteľa tomuto v rámci lehoty, ktorá je uvedená v prehlásení zmluvného štátu oznámiť, či (a) podľa pravidiel dohody a s ňou súvisiacich písomností odstráni všetky neplnenie a splní všetky budúce záväzky, alebo (b) poskytne veriteľovi možnosť na prevzatie mobilného železničného materiálu do vlastníctva, v tomto prípade s výhradou splnenia ďalších požiadaviek, alebo zadováženia dodatočných istôt, ktoré súd požaduje v zhode s uplatňovaným právom. Pojem „s tým súvisiace písomnosti“ nie je definovaný; avšak zahŕňa dlžné úpisy, ktoré sú podľa dohody poskytované ako platba alebo ako zábezpeka platby, alebo dokumenty, ktoré obsahujú vzájomné zmluvy a záväzky tvoriace súčasť celého obchodu zmluvných strán. 
10.	Podľa alternatívy C musí správca konkurznej podstaty alebo, podľa podstaty prípadu dlžník, v rámci časového obdobia (lehota na odstránenie), ktoré je uvedené v prehlásení zmluvného štátu, buď (a) odstrániť každé neplnenie, ako je definované v pododstavci (2)(a), alebo (b) poskytnúť veriteľovi príležitosť na prevzatie mobilného železničného materiálu do vlastníctva. Správca konkurznej podstaty alebo, podľa podstaty prípadu dlžník, však môžu požiadať o súdne nariadenie, ktorým sa jeho záväzky podľa pododstavca (2)(b) vylučujú. Predpis okrem toho stanovuje predpoklady, ktoré musia byť splnené, aby súd mohol takéto nariadenie vydať. 
11.	Odsek 4 znemožňuje odpredaj mobilného železničného materiálu skôr, než súd rozhodne o požiadavke podľa odseku 3.
12.	Odseky 5 až 12 obsahujú podrobné ustanovenia k príslušným právam a povinnosti správcu konkurznej podstaty, dlžníka a veriteľa. Odsek 11 upravuje otázku práva prednosti, ako aj zákonných práv, ktoré spadajú pod prehlásenia podľa článku 39(1) dohovoru.
13.	Odsek 12 vyzdvihuje osobitný štatút určitých kategórií mobilného železničného materiálu podľa článku XXV protokolu. Predpis sa okrem toho týka zmien práv pri neplnení, špecifických pre železnice, ktoré sú obsiahnuté v článku VII protokolu.
14.	Redakčný výbor sa rozhodol nepresunúť túto definíciu  („lehota na odstránenie") do článku I, pretože táto definícia sa používa iba v tomto článku.
Artikel X
Spolupráca v prípade platobnej neschopnosti
1.	Tento  článok sa uplatňuje iba v zmluvnom štáte, ktorý vydal prehlásenie podľa článku XXVII.
2.	Pokiaľ je aplikovateľný článok IX, spolupracujú súdy zmluvného štátu, v ktorom sa mobilný železničný materiál nachádza, pri vykonávaní článku IX podľa práva tohto zmluvného štátu, tak ako je to len možné so zahraničnými súdmi a so zahraničnými konkurznými správcami.
Vysvetlivka
Článok X je predpisom „opt-in", ktorý vyžaduje prehlásenie podľa článku XXVII(1). Je jasné, že v určitom konkrétnom prípade môže byť smerodajné iba prehlásenie zmluvného štátu, v ktorom sa mobilný železničný materiál nachádza. Ak takého prehlásenie existuje, tak zahraničný súd a zahraničný konkurzný správca môžu požadovať pri presadzovaní článku IX čo najužšiu spoluprácu súdov zmluvného štátu, ktorý prehlásenie vydal.
Článok XI
Zmena ustanovení o odstúpení
Článok 33 odsek 1 dohovoru  sa aplikuje bezprostredne v nadväznosti na písmeno b s nasledovným doplnením:
"c)	dlžníkovi nebolo dopredu písomne oznámené odstúpenie v prospech inej osoby."
Vysvetlivky
Účinok tohto článku pozostáva v tom, že dlžník sa môže spoľahnúť na písomné oznámenie odstúpenia. Hneď ako bol uvedený cesionár, tak dlžník nie je dodatočným oznámením odstúpenia v prospech inej osoby v zmysle článku 33 ods. 1 dohovoru viazaný.
Artikel XII
Ustanovenia týkajúce sa dlžníka
1.	Ak neexistuje neplnenie v zmysle článku 11 dohovoru, tak má dlžník nárok na nerušenú držbu a používanie predmetu podľa pravidiel dohody voči
a)	jeho veriteľovi a vlastníkovi každého práva, ktoré nezaťažuje právnu pozíciu dlžníka podľa článku 29 odsek 4 písmeno b  dohovoru, pokiaľ a dovtedy, kým sa dlžník tohto nároku vzdal a
b)	vlastníkovi každého práva, ktoré zaťažuje právnu pozíciu dlžníka podľa článku 29 odsek 4 písmeno a dohovoru, pokiaľ a dovtedy, kým s tým vlastník tohto práva nesúhlasí.
2.	Dohoda alebo tento protokol sa nedotýkajú ručenia veriteľa podľa aplikovaného práva pre porušenie dohody, pokiaľ sa táto dohoda vzťahuje na mobilný železničný materiál.
Vysvetlivky
1.	Článok XII zakladá systém nerušenej držby, ktorý spočíva na transparentnosti prostredníctvom používania Medzinárodného registra.   Aplikuje sa iba vtedy, keď neexistuje žiadne neplnenie zo strany dlžníka v zmysle článku 11 dohovoru. Tento článok umožňuje zmluvným stranám , aby vo vzájomnej dohode stanovili, kedy dochádza k neplneniu. Ak takéto určenie nie je k dispozícii,  tak musí mať neplnenie značný rozsah. Pokiaľ k takémuto neplneniu nedošlo, tak má dlžník nárok na nerušenú držbu podľa pravidiel dohody voči (a) jeho veriteľovi a (b) vlastníkovi každého práva, ktoré nezaťažuje právnu pozíciu dlžníka podľa článku 29 odsek 4  písmeno b)  dohovoru.
2.	Naopak, dlžník nemá žiadny nárok na nerušenú držbu voči vlastníkovi práva, ktoré dlžníka zaťažuje. Zo všetkých vyššie uvedených pravidiel je však možné odchýliť sa podľa zásady zmluvnej slobody podľa dohody zúčastnených strán. Pokiaľ sa vykonajú zápisy, ktoré tieto odchýlky, teda odstúpenia poradia prednosti dokumentujú, tak sú pre tretie osoby záväzné 

KAPITOLA III
USTANOVENIA REGISTRA O POHYBLIVOM ŽELEZNIČNOM MATERIÁLI
Článok XIII
Dozorný úrad a správca registra 3
1.	Dozorný úrad je orgánom zloženým zo zástupcov, do ktorého vysiela každý zmluvný štát jedného zástupcu.
2.	Medzištátna organizácia pre medzinárodnú železničnú dopravu je sekretariátom Dozorného úradu a podporuje dozorný úrad pri vykonávaní jeho úloh.
3.	Sekretariát získa, pokiaľ ju ešte nemá, právnu subjektivitu a užíva vo vzťahu k jeho úlohám na základe dohovoru a tohto protokolu tie isté oslobodenia a imunity, ktoré sú Dozornému úradu poskytované podľa článku 27 odsek 3 dohovoru a Medzinárodnému registru podľa článku 27 odsek 4 dohovoru.
34. Rozhodnutie Dozorného úradu, ktoré sa dotýka iba záujmov jedného zmluvného štátu alebo skupiny zmluvných štátov sa prijme vtedy, keď tento zmluvný štát alebo väčšina zo skupiny zmluvných štátov hlasuje za toto rozhodnutie. Rozhodnutie, ktoré by mohlo ovplyvniť záujmy zmluvného štátu alebo skupiny zmluvných štátov, je pre tento zmluvný štát alebo skupinu štátov účinné vtedy, keď tento zmluvný štát alebo väčšina zo skupiny zmluvných štátov hlasuje za toto rozhodnutie..
45. Prvý správca registra sa stanovuje na obdobie najviac desať [10] rokov. Potom sa správca registra stanoví, alebo stanoví znovu na časové obdobie najviac desať [10] rokov.

Vysvetlivky
1.	Vzhľadom na to, že OTIF, ktorá je z oboch zastrešujúcich organizácií tou odborne špecializovanou, je v súčasnosti obmedzená na oblasti Európy, severnej Afriky a Stredného východu, zatiaľ čo štáty, ktoré sa zúčastňujú na rokovaniach o tomto návrhu, pochádzajú aj z Ameriky, západnej a južnej Afriky, ako aj z Ázie, bolo rozhodnuté, že orgán, ktorý pozostáva zo zástupcov zmluvných štátov má fungovať ako Dozorný úrad (odsek 1).
2.	Aby sa zabezpečilo, že Dozorný úrad bude po vstúpení protokolu do platnosti schopný vykonávať prácu, mali by byť prijaté zodpovedajúce rozhodnutia. Pritom by mala byť zohľadnená úloha signatárskych štátov počas prechodného času. Rokujúce štáty môžu zvážiť, či má byť zriadený prípravný výbor, a/alebo ktoré opatrenia sú možné a primerané.
3	por. poznámku 2
3.	Dozorný úrad bude podporovaný sekretariátom, ktorého funkcia bude vykonávaná OTIF (odsek 2). V októbri 2005 Valné zhromaždenie OTIF rozhodlo, že OTIF funkciu Sekretariátu Dozorného úradu prijíma za predpokladu, že (a) Sekretariát Dozorného úradu bude užívať zvyčajné medzinárodné imunity voči súdnym a správnym postupom, ako aj daňovú slobodu a iné prednostné práva prostredníctvom dohody s hostiteľským štátom a (b) poplatky Medzinárodného registra budú pokrývať náklady ktoré Sekretariátu vzniknú pri vykonávaní jeho úloh. Presné ustanovenia k výkonu funkcie Sekretariátu boli stanovené v dohode medzi Správnym výborom OTIF a Dozorným úradom Železničného registra. 
4.	Odsek 3 bol redakčným výborom vložený po diskusiách v rámci Rail Registry Task Force, aby sa počítalo s prednostnými právami a imunitami Sekretariátu, ale je ešte potrebné rokovať,
a)	či má mať Dozorný úrad právo vzdať sa prednostných práv a imunít Sekretariátu a
b)	či diplomatická konferencia považuje za primerané osloviť v tejto súvislosti vhodným spôsobom štát sídla Sekretariátu.

5.	Spoločný výbor vládnych expertov hlasuje jednomyseľne o tom, že má byť zachovaný plný obsah odseku 4. V tejto súvislosti bolo aj poznamenané, že znenie by sa mohlo zjednodušiť a mohli by byť potrebné technické zmeny, ktoré sa nedotýkajú obsahu. 
6.	Odsek 5 stanovuje dĺžku funkčného obdobia Správcu registra. Údaj, 10 rokov, je dvakrát uvedený v hranatých zátvorkách, pretože tieto otázky sú tradične riešené Diplomatickou konferenciou. V každom prípade však musí toto časové obdobie zodpovedať údaju v článku 

Článok XIV
Prvý poriadok registra 
Prvý poriadok registra bude Dozorným úradom zostavený najneskôr [tri mesiace] pred vstúpením tohto protokolu do platnosti tak, aby nadobudol účinnosť so vstúpením tohto protokolu do platnosti. Pred vydaním poriadku registra zverejní Dozorný úrad včas návrh na preskúmanie a stanovisko; následne bude za týmto účelom konzultovať zástupcov výrobcov, prevádzkovateľov a poskytovateľov peňazí.
Vysvetlivky
1.	K tomuto viď zhrnujúcu správu stretnutia Rail Registry Task Force (UNIDROIT 2005, Study LXXIIH - Doc. 17; OTIF/JGR/13), str. 6, časť „Registrar Regulations and the Supervisory Authority Rules of Procedure".
2.	Materiál „Regulations and Procedures for the International [Aircraft] Registry" je z dôvodu informovanosti obsiahnutý v dokumentácii pre konferenciu (DCME-RP - IP/2).

Článok XV
Prístup do registra
Úlohy Medzinárodného registra budú správcom registra vykonávané 24 hodín denne.
Vysvetlivky
1.	Účelom tohto predpisu je umožniť užívateľom Registra – ako aj tým, ktorí chcú vykonávať zápisy, tak aj tým ktorí vykonávajú dopyty – prístup do Registra kedykoľvek si to želajú a nezávisle od ich vlastnej časovej zóne a časovej zóne Registra. 
2.	Pre informáciu a ilustráciu odkazujeme na odsek 4 materiálu „Regulations and Procedures for the International [Aircraft] Registry", DCME-RP - IP/2,.
Článok XVI
Určenie prístupových miest
Zmluvný štát môže kedykoľvek určovať miesta ako prístupové miesta, cez ktoré sa môžu Medzinárodnému registru doručovať údaje potrebné pre zápis; z tohto je vyňaté doručovanie údajov pre zápis oznámenia národného zaisťovacieho práva a pre zápis práva podľa článku 40 dohovoru, ak tieto vznikajú podľa práva iného štátu. Takéto stanovenie môže iba povoliť používanie takéhoto označeného prístupového miesta, ale ho nemôže záväzne predpísať. Prístupové miesta zabezpečujú svoje úlohy prinajmenšom počas pracovného času bežných v ich príslušných oblastiach.
Vysvetlivky
Článok XVI transponuje článok 18 (5) dohovoru na mobilný železničný materiál. Je ponechané na zmluvné štáty, či vydajú prehlásenie, ktoré určí národné prístupové miesto pre odovzdávanie žiadostí o zápis.
Článok XVII
Ďalšie zmeny ustanovení Registra4
1.	Kritériá dopytovania pri medzinárodnom registri podľa článku 19 odsek 6 dohovoru budú stanovené v poriadku registra Dozorného úradu.
2.	V prípade článku 25 odsek 2 dohovoru a za tam uvedených predpokladov má vlastník zapísaného budúceho medzinárodného zaisťovacieho práva alebo zapísaného budúceho odstúpenia medzinárodného zaisťovacieho práva prijať najneskôr do 10 kalendárnych dní po prijatí výzvy uvedenej v článku 25 odsek 2 jemu k dispozícii stojace opatrenia na vymazanie zápisu.
3.	Ak sa zapísalo odstúpenie z poradia prednosti a ak boli splnené záväzky dlžníka voči oprávnenému z odstúpenia poradia, tak tento zariadi vymazanie zápisu najneskôr do 10 kalendárnych dní po momente odovzdania alebo prijatia písomnej výzvy od zmluvnej strany, ktorej právo ustúpilo,  na adresu oprávneného uvedenú v zápise.
4.	Suma krytia poistenia alebo garancie podľa článku 28 odsek 4 dohovoru sa pre každú udalosť rovná prinajmenšom sume, ktorú Dozorný úrad stanovil ako primeranú; tu je potrebné zohľadniť [...]
5.	Tento dohovor nevylučuje, že správca registra uzavrie poistenie alebo uvedie garanciu na krytie  škodových udalostí, za ktoré podľa článku 28 dohovoru neručí.
Vysvetlivky
1.	Tento článok musí byť čítaný v súvislosti s článkom V. Odsek 1 tohto článku prenáša dôležitú technickú osobitnú otázku určenia kritérií dopytovania na budúci Poriadok registra, ktorý bude vydaný Dozorným úradom. 
2.	Odkazujeme (iba pre informačné účely) na odsek 5.3. materiálu „Regulations and Procedures for the International [Aircraft] Registry" (por. DCME-RP - IP/2). Je však potrebné upozorniť na to, že skutková situácia je pri pohyblivom železničnom materiáli zásadne iná, pretože celý rad právnych poriadkov a prevádzkových systémov zjavne nevykazuje žiadne identifikačné kritériá, ktoré by mohli byť pre nový registračný systém užitočné, zatiaľ čo iné systémy takéto – avšak regionálne vyvinuté -  kritériá poznajú.
3.	S zreteľom na odsek 4 tohto článku navrhol redakčný výbor na požiadanie Spoločného výboru vládnych expertov a po diskusiách v rámci Rail Registry Task Force zmenu, ktorá predpokladá, že krycia suma poistenia alebo garancie sa rovná minimálne sume, ktorú určí ako primeranú Dozorný úrad, pričom faktory, ktoré pritom má Dozorný úrad zohľadňovať, je ešte potrebné stanoviť. Takisto odkazujeme na zhrnujúcu správu stretnutia Rail Registry Task Force (UNIDROIT 2005, Study LXXIIH - Doc. 17; OTIF/JGR/13), S. 3, časť „Liability and insurance".
Článok XVIII
Poplatky medzinárodného Registra 5
1.	Dozorný úrad stanoví vyberané poplatky platné v súvislosti so zápismi, dopytmi a inými službami, ktoré poskytuje medzinárodný register, v danom prípade v súlade so svojím poriadkom registra a môže tieto meniť.
2.	Poplatky uvedené v odseku 1 musia kryť náklady zriadenia a zariadenia (amortizované počas 10 rokov) a prevádzky Medzinárodného registra, ako aj primerané náklady Dozorného úradu a jeho sekretariátu, ktoré vznikajú v súvislosti so zabezpečovaním úloh, výkonom právomocí a plnením povinností podľa článku 17 odsek 2 dohovoru; poskytovateľovi služieb pritom nesmie byť bránené v tom, aby pracoval na báze dosahovania zisku.
Vysvetlivky
1.	Na presadenie tohto článku je potrebný značný počet politických rozhodnutí, ktoré musí uskutočniť buď diplomatická konferencia, alebo – čo je pravdepodobnejšie – Dozorný úrad.
2.	Odsek 1 bol redakčným výborom pozmenený na základe diskusií v rámci Rail Registry Task Force, aby sa odzrkadlila požiadavka dohovoru, že poplatky budú stanovené Dozorným úradom a že poplatky sa môžu vyberať aj za iné služby registra.
3.	Odsek 2 predpokladá určité časové obdobie pre amortizáciu nákladov a predbežne ho stanovuje na [10] rokov. S konečnou platnosťou o tomto musí rozhodnúť diplomatická konferencia; časové obdobie musí však zodpovedať lehote z článku XIII (5).
4.	Poplatky budú stanovené tak, že budú pokrývať rôzne náklady, pričom „poskytovateľovi služieb pritom nesmie byť bránené v tom, aby pracoval na báze dosahovania zisku". Spoločný výbor vládnych expertov poukázal na to, že by bolo nerealistické, keď boli úlohy vyčlenené externému miestu, požadovať aby sa poskytovanie služieb uskutočňovalo bez dosahovania zisku. Poplatky však budú Dozorným úradom sledované a výbor ponecháva na zmluvné štáty politické rozhodnutie, či má byť správcovi registra povolené poskytovanie služieb so ziskom. Ak bude správca registra vládnym zariadením, tak sa vychádza z toho, že nebude cieliť na dosahovanie zisku.
5.	Redakčný výbor navrhuje s ohľadom na zmeny uskutočnené v odseku 1 vypustenie odseku 3 z textu prijatého Spoločným výborom. 

6.	Pre podrobnú analýzu odkazujeme na správu Rail Registry Task Force (UNIDROIT
2005, Study LXXIIH - Doc. 17; OTIF/JGR/13), str. 4 - 6 a hlavne odsek V.
KAPITOLA IV 
PRÍSLUŠNOŤ
Článok XIX
Zrieknutie sa imunity štátov
1.	Zrieknutie sa imunity štátov jurisdikcie v zmysle článku 42 alebo článku 43 dohovoru alebo pri presadzovaní práv na pohyblivom železničnom materiáli podľa dohovoru je s výhradou odseku 2 záväzné a spôsobuje, že keď sú splnené ostatné predpoklady pre príslušnosť súdov alebo pre presadenie, tak je príslušnosť odôvodnená, alebo presadenie je prípustné.
2.	Zrieknutie sa podľa odseku 1 musí byť deklarované písomne a musí obsahovať popis mobilného železničného materiálu podľa článku V.
Vysvetlivky
Dôvodom tohto článku je to, že mnohí prevádzkovatelia železníc patria štátu alebo štátnym orgánom a sú týmito kontrolovaní. Hoci podľa práva mnohých štátov (a niektorých dohovorov) sa za prvok štátnej imunity považuje to, že štát sa môže zriecť svojej imunity, neplatí to však všeobecne. Tento článok preto objasňuje, že zrieknutie sa imunity je záväzné, avšak iba vtedy, keď je deklarované písomne a keď mobilný železničný materiál popisuje. Zrieknutie sa môže vzťahovať na imunitu jurisdikcie alebo presadenia sa alebo na obe. Rozsah bude uvedený v prehlásení o imunite. Všeobecné pravidlo medzinárodného verejného práva, od ktorého je zrieknutím sa podľa tohto článku možné odchýliť sa, smeruje k tomu, že zrieknutie sa imunity súdneho procesu automaticky nepredstavuje zrieknutie sa imunity vykonania. 
KAPITOLA V 
VZŤAH K INÝM DOHOVOROM 
Článok XX
Vzťah k iným dohovorom
Pre zmluvné štáty, ktoré sú zmluvnými stranami dohovoru a tohto protokolu sú dohovor a tento protokol v prípade kolízie nadradené nasledovným:
a)	Dohovoru z Ríma z roku 1980 o práve aplikovanom na zmluvné dlžnícke vzťahy;
b)	Dohovoru z Bruselu z roku 1968 o súdnej príslušnosti a výkone súdnych rozhodnutí v občianskych a obchodných záležitostiach (v príslušnom platnom znení);
c)	Dohovoru z Lugana z roku 1988 o súdnej príslušnosti výkone súdnych rozhodnutí v občianskych a obchodných záležitostiach;
d)	Medziamerickému dohovoru z roku 1994 o práve aplikovanom na medzinárodné zmluvy;
e)	Dohovoru z roku 1980 o medzinárodnej železničnej doprave (COTIF)
v znení pozmeňovacieho protokolu z 3. júna 1999;
f)	Dohovoru Unidroit z roku 1988 o medzinárodnom faktoringu;
g)	Dohovoru Unidroit z roku 1988 o medzinárodnom finančnom lízingu;
h)	Haagskemu dohovoru z roku 2002 o súdnej príslušnosti a výkone súdnych rozhodnutí v civilných a obchodných záležitostiach a]
i)	Nariadeniu (ES) Č. 1346/2000 Rady Európskej únie z 29. mája 2000 o konkurznom konaní a Nariadeniu (ES č. 44/2001 Rady Európskej únie z 22. decembra 2000 o súdnej príslušnosti a uznaní a výkone rozhodnutí v civilných a obchodných záležitostiach,]
pokiaľ sa tieto vzťahujú na mobilný železničný materiál a pokiaľ je príslušná dohoda [alebo príslušné nariadenie] v zmluvných štátoch platné a nie je zlučiteľné s dohovorom o medzinárodných zaisťovacích právach na hnuteľné vybavenie alebo s týmto protokolom.
Vysvetlivky
1.	Tento článok bežným spôsobom zakladá prednosť tohto protokolu v záležitostiach, ktoré spadajú do jeho pôsobnosti, pred dohovormi vymenovanými v bodoch a) až g). Toto riešenie je založené na všeobecných princípoch medzinárodného verejného práva, že špecifickejšie a neskoršie úpravy majú prednosť pred všeobecnejšími a skoršími (lex speciali derogat legi generali und lex posterior derogat legi prioi).
2.	Vo vzťahu k dohovoru z Bruselu z roku 1968 o súdnej príslušnosti (písmeno b) je potrebné poukázať na to, že tento právny akt bol „zospoločenštený“ a stal sa Nariadením  (EG) č.44/2001  z 22.  decembra  2000 o súdnej príslušnosti a uznávaní a výkone rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach.
3.	Haagsky dohovor, ktorého uzavretie sa predpokladalo v bode h), bol dodatočne obmedzený vo svojej pôsobnosti a stal sa Haagskym dohovorom o dohode o jurisdikcii z 30. júna 2005.
4.	Podľa európskeho komunitárneho práva nie je prednosť tohto protokolu pred Nariadením (EG) č. 44/2001 o súdnej príslušnosti a Nariadením (EG) č. 1346/2000 z 29. mája 2000 o konkurznom konaní (písmeno i)) udržateľná. Predpis odzrkadľuje veľmi skorý stav formulácie a vyžaduje si dôkladné preskúmanie. Rokovania k článku XXII dajú Európskej komisii a delegáciám členských krajín EÚ príležitosť oboznámiť Diplomatickú konferenciu obšírnym spôsobom o stave diskusie.
KAPITOLA VI 
ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA 6
Článok XXI 
Podpis, ratifikácia, prijatie, schválenie alebo pristúpenie
1.	Tento protokol je pripravený na podpis dňa  ... v ... pre štáty, ktoré sa zúčastnili diplomatickej konferencie k prijatiu protokolu k dohovore o medzinárodných zaisťovacích právach na hnuteľnom vybavení, týkajúceho sa zvláštností mobilného železničného materiálu od ... do ... v ... . Po ... je protokol k dispozícii na podpis pre všetky štáty v sídle Medzinárodného inštitútu na zjednotenie súkromného práva (Unidroit) v Ríme, kým nevstúpi podľa článku XXIII do platnosti. 
2.	Tento protokol si vyžaduje ratifikáciu, prijatie alebo schválenie zo strany štátov, ktoré ho podpísali.
3.	Každý štát, ktorý tento protokol nepodpíše, k nemu môže kedykoľvek pristúpiť.
4.	Ratifikácia, prijatie,  schválenie alebo pristúpenie sa uskutoční prostredníctvom uloženia zodpovedajúcej formálnej listiny u depozitára
5.	Štát sa môže stať zmluvnou stranou tohto protokolu vtedy, keď je alebo sa stane aj zmluvnou stranou dohovoru.

Vysvetlivky
Odseky 1 až 4 obsahujú štandardné ustanovenia. Odsek 5 je špeciálnym ustanovením. Pretože dohovor vstúpil do platnosti 1. apríla 2004, stane sa štát zmluvnou stranou Železničného protokolu tým, že protokol a dohovor ratifikuje alebo k nemu pristúpi. Okrem toho viď vysvetlivky k článku 49 dohovoru (DCME-RP -Doc. 6).

Článok XXII
Organizácie regionálnej hospodárskej integrácie
1.	Organizácia regionálnej hospodárskej integrácie, ktorá je vytvorená suverénnymi štátmi, a ktorá je príslušná pre určité otázky obsiahnuté v tomto protokole, môže tento protokol takisto podpísať, prijať, schváliť, alebo k nemu pristúpiť. Organizácia regionálnej hospodárskej integrácie má v tomto prípade práva a povinnosti zmluvného štátu v rozsahu, v ktorom je príslušná pre otázky, ktoré sú v tomto protokole. Pokiaľ je v tomto protokole určujúci počet zmluvných štátov, nepočíta a organizácia regionálnej hospodárskej integrácie za ďalší zmluvný štát okrem členských štátov, ktoré sú zmluvnými štátmi.
2.	Organizácia regionálnej hospodárskej integrácie poskytne depozitárovi pri podpise, prijatí, schválení alebo pristúpení prehlásenie, v ktorom označí otázky zachytené prostredníctvom tohto protokolu, pre ktoré jej bola jej členskými štátmi prenesená pôsobnosť. Organizácia regionálnej hospodárskej integrácie oznámi depozitárovi bezodkladne každú zmenu  v rozdelení príslušnosti označenej v prehlásení podľa tohto odseku vrátane novo prenesených pôsobností.
3.	Odvolávka v tomto protokole na "zmluvný štát" alebo "zmluvné štáty" platí rovnako pre organizáciu regionálnej hospodárskej integrácie, ak si to vyžadujú súvislosti.
Vysvetlivky
Tento článok umožňuje organizácii regionálnej hospodárskej integrácie, ktorá je tvorená suverénnymi štátmi, a ktorá má príslušnosti pre otázky v oblasti pôsobnosti tohto protokolu, pristúpiť k protokolu, ako keby bola zmluvným štátom. Pre zodpovedajúci predpis v dohovore, viď článok 48 a vysvetlivky k nemu. 

Článok XXIII
Vstup do platnosti
1.	Tento protokol vstúpi do platnosti v prvý deň mesiaca, ktorý nasleduje po časovom období troch mesiacov od uloženia [tretej] ratifikačnej, schvaľovacej listiny, listiny o schválení alebo pristúpení medzi štátmi, ktoré takéto listiny uložili.
2.	Pre ostatné štáty vstúpi tento protokol do platnosti v prvý deň mesiaca,  ktorý nasleduje po časovom období troch mesiacov od uloženia ich ratifikačnej, schvaľovacej listiny, listiny o schválení.
Vysvetlivky
1.	Odsek  1   rieši vstup do platnosti pre   [tri]   štáty, ktorých ratifikácie uvádzajú Železničný protokol do platnosti, odsek 2 pre štáty, ktoré potom k protokolu pristúpia.
2.	Návrh v hranatých zátvorkách zodpovedá dnes bežnému pravidlu v civilnoprávnych dohovoroch. Viď okrem toho vysvetlenia k článku 49 dohovoru (DCME-RP - Doc. 6).
Článok XXIV Územné celky
1.	Zmluvný štát, ktorý obsahuje územné celky, v ktorých sa na otázky upravované týmto protokolom aplikujú rôzne právne poriadky, môže pri ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení prehlásiť, že tento protokol sa vzťahuje na všetky jeho územné celky, alebo iba na jeden alebo viaceré; toto prehlásenie môže kedykoľvek nahradiť novým prehlásením.
2.	Každé takéto prehlásenie je potrebné oznámiť depozitárovi; v ňom je potrebné výslovne uviesť tie územné celky, v ktorých sa tento protokol aplikuje.
3.	V prípade, že zmluvný štát nevydal prehlásenie podľa odseku 1, tak sa tento protokol aplikuje na všetky územné celky tohto štátu.
4.	Ak zmluvný štát rozšíri platnosť tohto protokolu na jeden alebo viaceré svoje územné celky, tak môžu byť vydané podľa tohto protokolu prípustné prehlásenia pre každý z týchto územných celkov; prehlásenia vydané pre jeden územný celok sa môžu odchyľovať od prehlásení vydaných pre určitý iný územný celok.
5.	Ak sa tento protokol týka na základe prehlásenia podľa odseku 1 jedného alebo viacerých územných celkov zmluvného štátu,

a)	tak sa považuje, že dlžník sa nachádza v zmluvnom štáte iba vtedy, keď bol založený podľa práva, ktoré platí v územnom celku, na ktorý sa dohovor a tento protokol aplikujú, alebo ak má svoje zapísané, alebo stanovám zodpovedajúce sídlo, svoju hlavnú správu, svoju pobočku, alebo svoj zvyčajný pobyt v územnom celku, na ktorý sa dohovor a tento protokol aplikujú;
b)	tak platí každé odvolanie sa na založenie predmetu v zmluvnom štáte ako odvolanie sa na založenie predmetu v územnom celku, na ktorý sa dohovor a tento protokol aplikujú a
c)	tak je potrebné považovať každé odvolanie sa na správne orgány v tomto zmluvnom štáte ako odvolanie sa na správne orgány, ktoré sú príslušné v územnom celku, na ktorý sa dohovor a tento protokol aplikujú.
Vysvetlivky
Pomocou tohto článku sa deklarujú za aplikovateľné tie isté predpisy pre Železničný protokol, ako platia pre dohovor podľa článku 52. Odkazujeme na vysvetlivky k tomuto článku (DCME-RP - Doc. 6).
Článok XXV
Mobilný železničný materiál pre verejnú osobnú dopravu
Zmluvný štát môže pri ratifikácii, prijatí alebo schválení tohto protokolu, alebo pri pristúpení k nemu prehlásiť, ktoré z nasledovných písmen a v akom rozsahu sa naň vzťahuje:
a)	práva zamýšľané [v kapitole III dohovoru a v článkoch VII až X tohto protokolu]  nesmú byť na jeho výsostnom území uplatňované na ten mobilný železničný materiál pre verejnú osobnú dopravu, ktorý je uvedený v prehlásení, alebo je stanovený príslušným, depozitárovi oznámeným orgánom tohto štátu;
b)	práva zamýšľané [v kapitole III dohovoru a v článkoch VII až X tohto protokolu]  nesmú byť na jeho výsostnom území uplatňované na ten mobilný železničný materiál, ktorý je uvedený v prehlásení, alebo je stanovený príslušným, depozitárovi oznámeným orgánom tohto štátu, pokiaľ sa používa na prepravu vo verejnom záujme;
c)	zmluvný štát, ktorý vydá prehlásenie podľa písmena a alebo b, má zohľadniť ochranu záujmov veriteľov.
Vysvetlivky
Tento predpis, ktorý bol vložený v štádiu Spoločného výboru vládnych expertov, bol z niektorých strán kritizovaný. Musí byť ešte hlbšie spracovaný. Obzvlášť otázka odškodnenia a otázka či námietky, ktoré sú založené ako na vložení predpisu, tak na jeho kritike, môžu byť zmluvnou dohodou rozviazané, budú zrejme zohrávať v diskusii ústrednú úlohu. 

Článok XXVI
Prechodné ustanovenia
Vo vzťahu k pohyblivému železničnému materiálu sa článok 60 dohovoru mení nasledovne:
a)	v odseku 2 písmeno a sa za slovo "dlžník" vložia slová " v okamihu nadobudnutia alebo vzniku práva";
b)	Odsek 3 sa nahradzuje nasledovným znením:
"3. Vo svojom prehlásení podľa odseku 1 môže zmluvný štát určiť, že články 29, 35 a 36 dohovoru, ako sú protokolom pozmenené alebo doplnené, majú byť od určitého dňa –najskôr tri roky po účinnosti tohto prehlásenia – podľa svojich pravidiel uplatňované na už existujúce práva z určitej dohody; táto dohoda musí byť uzavretá v takom časovom okamihu, keď sa dlžník nachádzal v tomto štáte. Každá nadradenosť práva podľa práva tohto štátu, pokiaľ sa uplatňuje, zostáva naďalej zachovaná, keď je právo zapísané pred uplynutím lehoty uvedenej v prehlásení do Medzinárodného registra, a to nezávisle od toho, či už bolo predtým zapísané iné právo."
Vysvetlivky
Odkazujeme na vysvetlivky k článku 60 dohovoru (DCME-RP - Doc. 6).
Článok XXVII 
Prehlásenia k jednotlivým ustanoveniam 
1.	Zmluvný štát môže pri ratifikácii, prijatí alebo schválení tohto protokolu alebo pri pristúpení k nemu prehlásiť, že bude uplatňovať jeden z článkov VI a X tohto protokolu, alebo bude uplatňovať oba články.
2.	Zmluvný štát môže pri ratifikácii, prijatí alebo schválení tohto protokolu alebo pri pristúpení k nemu prehlásiť, že bude článok VIII tohto protokolu uplatňovať celkom, alebo čiastočne. Ak vydá takéto prehlásenie, tak má udať časové obdobie uvažované v článku VIII odsek 3.
3.	Zmluvný štát môže pri ratifikácii, prijatí alebo schválení tohto protokolu alebo pri pristúpení k nemu prehlásiť, že bude uplatňovať jednu z alternatív A, B alebo C článku IX, vždy v jej celosti; ak tak prehlási, tak má udať, akým druhom konkurzného konania bude v danom prípade túto alternatívu uplatňovať. Ak zmluvný štát vydá prehlásenie podľa tohto odseku, tak má udať časové obdobie uvažované podľa článku IX alternatíva A odsek 3, alternatíva B odsek 2 alebo alternatíva C odseky 4 a 13.
4.	Súdy zmluvných štátov majú uplatňovať článok IX v zhode s prehlásením, ktoré bolo vydané zmluvným štátom majúcim primárnu jurisdikciu pri platobnej neschopnosti.
Vysvetlivky
1.	Pre prehľad o štruktúre ustanovení, viď číslo 51 „Prehľadu o dohovore".
2.	Odseky 1 až 3 predpokladajú „prehlásenia Opt in".
3.	Prehlásenie, ktoré deklaruje článok VI za aplikovateľný, zodpovedá plnému uznaniu princípu autonómie zmluvných strán pre účely dohovoru a protokolu, porovnaj vysvetlivku č.1 k článku VI.
4.	So zreteľom na význam prehlásenia, ktoré deklaruje článok X za aplikovateľný, sa odvolávame na vysvetlivky k tomuto predpisu.
5.	Odsek 2 predpokladá prehlásenie Opt in týkajúce sa článku VIII. Pretože článok VIII rieši rad navzájom spojených, ale predsa rozdielnych otázok, má zmluvný štát možnosť voľby, pre ktorú z týchto otázok chce deklarovať aplikovateľnosť článku VIII.
6.	So zreteľom na prehlásenie,  ktoré sa týka voľby zmluvného štátu vo vzťahu k aplikovaným konkurzným režimom, odkazujeme na vysvetlenia k článku IX.

Článok XXVIII 
Výhrady a prehlásenia
1.	Výhrady k tomuto protokolu nie sú prípustné; prehlásenia, ktoré sú prípustné podľa článkov XXIV, XXV, XXVII, XXIX a XXX však môžu byť vydané podľa pravidiel týchto ustanovení.
2.	Každé prehlásenie alebo dodatočné prehlásenie, alebo každé stiahnutie prehlásenia podľa tohto protokolu je potrebné oznámiť písomne depozitárovi.
Vysvetlivky
Odkazujeme na vysvetlivky k článku 56 dohovoru (DCME-RP - Doc. 6).
Článok XXIX 
Prehlásenia a zmena dohovoru alebo jednotlivých ustanovení
1.	Prehlásenia podľa dohovoru vrátane prehlásení podľa článkov 39,40, 50, 52, 53, 54, 55, 57, 58 a 60 platia aj v aplikačnom rozsahu tohto protokolu, pokiaľ sa neuvažuje s niečím iným.
2.	Zmluvný štát môže pri ratifikácii, prijatí alebo schválení tohto protokolu alebo pri pristúpení k nemu prehlásiť, že pre aplikáciu článkov VI a VIII ukladá iné, vo svojom prehlásení uvedené predpoklady.
3.	Pre účely článku 50 odsek 1 dohovoru znamená "vnútroštátny právny úkon“ vo vzťahu k pohyblivému železničnému materiálu aj právny úkon druhu uvedeného v článku 2 odsek 2 písmená a až c dohovoru, keď sa príslušný predmet pri normálnom používaní dá v dôsledku rozchodu koľajníc alebo iných konštrukčných prvkov používať iba v jedinom železničnom systéme v rámci tohto zmluvného štátu.
Vysvetlivky
1.	Odsek 2 musí byť preskúmaný z toho pohľadu, či sú zvažované úpravy potrebné pre každý predmetný článok. Ak je tomu tak, tak je potrebné znenie preskúmať z toho pohľadu, že „predpoklady“ nezakladajú pre zmluvné štáty žiadnu možnosť príslušné články fakticky neaplikovať, ale prispievajú iba k tomu, aby sa článok pretransformoval do vnútroštátneho práva.
2.	Odsek 3 bol prejednávaný Spoločným výborom vládnych expertov pred prijatím dohovoru. Keď bol odsek neskôr skúmaný zo strany Rail Working Group, tak táto zistila, že na základe zmien definície „vnútroštátneho právneho aktu“ prijatých v Kapskom Meste je teraz reštriktívny a závisí od tuzemského registračného systému pre majetkové hodnoty (ktorý pre sektor železníc neexistuje). Napriek tomu Rail Working Group konštatovala, že niektoré štáty by mohli mať želanie vylúčiť určité typy „vnútroštátnych právnych aktov“. Rail Working Group nepodporuje tento prístup, ak však bude takáto výnimka potrebná, tak sa navrhuje, aby sa vzťahovala na predmet a nie na jeho určenie účelu. Normálna lokomotíva, ktorá bude náhodne nasadená na uzavretom vnútroštátnom okruhu, ale mohla by byť prevedená do otvorenej siete, by potom nemohla byť vyňatá, avšak električky a súpravy podzemných dráh, ktoré sa nedajú používať mimo ich tuzemských systémov, by mohli byť prostredníctvom prehlásenia (s výhradou všeobecných ustanovení v článku 50 ods. 2 dohovoru) potenciálne vyňaté.

Článok XXX 
Dodatočné prehlásenia
1.	S výnimkou prehlásenia podľa článku 60 dohovoru v spojení s článkom XXIX tohto protokolu, môže zmluvný štát vydať kedykoľvek po dni, keď tento protokol preň nadobudol platnosť, dodatočné prehlásenie prostredníctvom zodpovedajúceho oznámenia depozitárovi.
2.	Takéto dodatočné prehlásenie bude účinné prvým dňom mesiaca, ktorý nasleduje po časovom období šiestich mesiacov po doručení oznámenia u depozitára. Ak je v oznámení uvedené, že toto prehlásenie bude účinné až po dlhšom časovom období, tak bude účinné po uplynutí tohto dlhšieho časového obdobia po doručení oznámenia u depozitára.
3.	Bez ohľadu na odseky 1 a 2 sa tento protokol naďalej uplatňuje vo vzťahu ku všetkým právam, ktoré vzniknú pred nadobudnutím účinnosti takéhoto dodatočného prehlásenia, ako keby neboli žiadne dodatočné prehlásenia vydané.
[4.        Prehlásenia podľa článkov 39 a 40 dohovoru podliehajú tomuto článku.]
Vysvetlivky
Odkazujeme na vysvetlivky k článku 57 dohovoru (DCME-RP - Doc. 6).
Článok XXXI 
Stiahnutie prehlásení
1.	S výnimkou prehlásenia podľa článku 60 dohovoru v spojení s článkom XXV tohto Protokolu môže každý zmluvný štát, ktorý vydal prehlásenie podľa tohto protokolu, toto prehlásenie kedykoľvek stiahnuť späť prostredníctvom oznámenia u depozitára. Takéto stiahnutie bude účinné prvým dňom mesiaca, ktorý nasleduje po časovom období šiestich mesiacov po doručení oznámenia u depozitára.
2.	Bez ohľadu na odsek 1 sa tento protokol naďalej uplatňuje vo vzťahu ku všetkým právam, ktoré vzniknú pred nadobudnutím účinnosti takéhoto stiahnutia, ako keby nebolo žiadne stiahnutie vykonané.
Vysvetlivky
Odkazujeme na vysvetlivky k článku 58 dohovoru (DCME-RP - Doc. 6).
Článok XXXII 
Výpovede
1.	Každý zmluvný štát môže tento protokol vypovedať prostredníctvom písomného oznámenia adresovaného depozitárovi.
2.	Takáto výpoveď bude účinná prvým dňom mesiaca, ktorý nasleduje po časovom období 12 mesiacov po doručení oznámenia depozitárovi.
3.	Bez ohľadu na odseky 1 a 2 sa tento protokol naďalej uplatňuje vo vzťahu ku všetkým právam, ktoré vzniknú pred nadobudnutím účinnosti takejto výpovede, ako keby nebola žiadna výpoveď podaná.

Vysvetlivky
Odkazujeme na vysvetlivky k článku 59 dohovoru (DCME-RP - Doc. 6).

Artikel XXXIII 
Kontrolné konferencie, zmeny a s tým súvisiace záležitosti
1.	Depozitár vypracuje po dohode s Dozorným úradom raz ročne, alebo, ak si to okolnosti vyžadujú, v inom čase, správy pre zmluvné štáty, ako bol systém úpravy, vytvorený po protokolom pozmenenom dohovore uplatňovaný v praxi. Pri vypracovaní týchto správ zohľadňuje depozitár správy Dozorného úradu o fungovaní medzinárodného registračného systému.
2.	Na požiadanie minimálne  25 percent zmluvných štátov budú depozitárom po dohode s Dozorným úradom zvolané kontrolné konferencie zmluvných štátov na rokovanie o nasledovných otázkach:

a)	praktické vykonávanie dohovoru  pozmeneného týmto protokolom a jeho účinnosť pri uľahčovaní financovania zaisteného majetkovými hodnotami a zaisteného lízingu pre predmety spadajúce pod jeho ustanovenia;
b)	právny výklad a aplikácia tohto protokolu a poriadku registra;
c)	fungovanie medzinárodného registračného systému, činnosť správcu registra a jeho dohľad zo strany Dozorného úradu pri zohľadnení ich správ a
d)	či majú byť tento protokol alebo úpravy týkajúce sa Medzinárodného registra pozmenené.
3.	Každá zmena tohto protokolu musí byť schválená minimálne dvojtretinovou väčšinou zmluvných štátov, ktoré sa zúčastňujú na konferencii označenej v odseku 2; potom nadobudne platnosť pre štáty, ktoré ju ratifikovali, prijali, alebo schválili, ako náhle bude ratifikovaná, prijatá alebo schválená tromi štátmi podľa ustanovení článku XXIII ,ktoré sa aplikujú na jej vstup do platnosti.
Vysvetlivky
Odkazujeme na vysvetlivky k článku 61 dohovoru (DCME-RP - Doc. 6).
Článok XXXIV 
Depozitár a jeho úlohy
1.	Ratifikačné a schvaľovacie listiny, listiny o prijatí alebo pristúpení sú uložené v Medzinárodnom inštitúte pre zjednotenie súkromného práva (Unidroit), ktorý je týmto určený za depozitára.
2.	Depozitár 
a)	oznamuje všetkým zmluvným štátom
i)	každý nový podpis alebo uloženie ratifikačnej a schvaľovacej listiny, listiny o prijatí alebo pristúpení, s udaním času,

ii)	deň vstúpenia protokolu do platnosti,
iii) každé prehlásenie vydané podľa tohto protokolu, s udaním času,
iv) stiahnutie alebo zmenu prehlásenia s udaním času a
v) oznámenie každej výpovede tohto protokolu s udaním času výpovede, ako aj času, keď bude účinná;
b)	odovzdáva všetkým zmluvným štátom overené odpisy tohto protokolu;
c)	zasiela Dozornému úradu a správcovi registra odpis každej ratifikačnej a schvaľovacej listiny, listiny o prijatí alebo pristúpení, s udaním času uloženia, každého prehlásenia alebo jeho stiahnutia, alebo zmeny prehlásenia a každého oznámenia výpovede s udaním času oznámenia tak, aby boli v nich oznámené údaje ľahko a úplne prístupné a
d)	zabezpečuje všetky ostatné úlohy, ktoré sú pre depozitárov bežné.
Na dokumentovanie uvedeného, nižšie podpísaní, na toto riadne oprávnení splnomocnenci, tento protokol podpísali.
Vysvetlivky
Odkazujeme na vysvetlivky k článku 62 dohovoru (DCME-RP - Doc. 6).