Príloha

Strednodobé hodnotenie Lisabonskej stratégie:

Príspevok Slovenskej republiky pre skupinu na vysokej úrovni

	

Súhrnné stanovisko Slovenskej republiky

Slovenská republika plne podporuje ciele, ktoré určila Lisabonská Európska rada. Tento dokument predstavuje potvrdenie podpory Slovenskej republiky týmto cieľom. Avšak, radšej ako na zdôrazňovanie toho, čo sa podarilo doteraz dosiahnuť, sa príspevok Slovenskej republiky zameriava na načrtnutie toho, čo považujeme za kľúčové nedostatky Lisabonskej stratégie a čo je možné spraviť na ich odstránenie. 

Lisabonská stratégia ako politický nástroj

Lisabonská stratégia bola a je pomerne úspešnou v úlohe politického nástroja. Poskytla výrazný a súdržný politický odkaz, ktorý znel: „v záujme toho, aby sme zostali jednou z najprosperujúcejších oblastí na svete, potrebujeme dosiahnuť vyššiu mieru zamestnanosti a vyššiu produktivitu práce, pričom toto môžeme dosiahnuť bez negatívneho vplyvu v oblasti sociálnej súdržnosti a životného prostredia. S takýmto odkazom sa môžu osloviť voliči v jednotlivých členských štátoch a môže byť považovaný za zjednocujúcu výzvu na realizáciu takých opatrení, ktoré by v druhom prípade boli z politického hľadiska ťažko uskutočniteľné.

Avšak kým základný odkaz Lisabonskej stratégie je plný optimizmu a pokrokového zmýšľania, jeho základný význam je často skresľovaný politikou strachu a defenzívy. Mnohokrát sme počuli vyjadrenia o „obrane európskeho sociálneho/ekonomického modelu“ namiesto vyjadrení o „posune Európy smerom vpred“. Súčasne takýto defenzívny odkaz je vo zvýšenej miere nekonzistentný s realitou v EÚ-25, kde ľudia v mnohých, ak nie vo väčšine štátov očakávajú rýchle zlepšenie v oblasti blahobytu a kvality života a nie sústredenie sa na ochranu toho, čo sa dosiahlo v minulosti.  

Lisabonská stratégia ako nástroj na realizáciu politiky

Pokiaľ budeme diskutovať o Lisabonskej stratégii ako o nástroji na realizáciu konkrétnej politiky, úprimne musíme priznať jej obmedzený úspech. Európa v súčasnosti nie je na ceste k tomu, aby sa stala najkonkurencieschopnejšou oblasťou sveta do roku 2010. V samotnej Lisabonskej stratégii je možné identifikovať niekoľko štrukturálnych dôvodov, prečo je tomu tak. Bez toho, aby boli odstránené, je veľmi nepravdepodobné, že Lisabonská stratégie prinesie požadovanú pridanú hodnotu do roku 2010, alebo do akéhokoľvek iného dátumu.

Prvým kľúčovým problémom je nedostatočný dôraz na konkrétne a jasne definované ciele. Lisabonská stratégia definuje ciele veľmi zoširoka na to, aby umožnila vytvoriť pravý tlak na pokrok v zložitých a problémových oblastiach. Stratégia sa snaží dosiahnuť príliš veľa na príliš mnohých úrovniach s tými istými nástrojmi, ktoré nie sú pre dané úlohy vhodné. 

Na európskej úrovni možno identifikovať dva základné nástroje – rozpočet a acquis. Vo fiškálnej oblasti bolo prostredníctvom finančnej perspektívy na roky 2000 – 2006 spraveného veľmi málo pre podporu Lisabonskej stratégie. Dokonca aj v návrhu novej finančnej perspektívy na roky 2007 – 2013 je priorizácia dosiahnutia cieľov Lisabonskej stratégie limitovaná nedostatočnou ochotou dotknúť sa stále vysokého podielu finančných prostriedkov určených na Spoločnú poľnohospodársku politiku.  

V oblasti, ktorá sa týka acquis bolo toho spraveného oveľa viac, avšak veľmi vysoké množstvo takzvanej “Lisabonskej legislatívy” a, čo je dôležitejšie, prehnaný dôraz na národné nástroje (pozri nižšie), viedli k nedostatočnému politickému tlaku na implementáciu Lisabonského acquis v členských štátoch. 

Druhým základným problémom je dôraz na jednoduché kvantitatívne vstupy a výstupy. S cieľom ovplyvniť národné politiky v tých oblastiach, ktoré nemôžu byť ovplyvnené prostredníctvom acquis a rozpočtom EÚ, bolo vyvinuté enormné úsilie smerujúce k vytvoreniu kvantitatívnych ukazovateľov, kritérií a cieľov. Súčasne sa od členských štátov vyžaduje vypracovávanie ešte komplexnejších politických dokumentov a prijatie záväzkov ohľadom dosiahnutia stanovených cieľov. Kým realizácia tlaku prostredníctvom kvantitatívnych ukazovateľov je pochopiteľná v zmysle úsilia spraviť národné záväzky viac špecifickými, merateľnými a ešte záväznejšími, v jeho súčasnej forme nie je z viacerých hľadísk správny. 

Naše ciele, ako členov Európskej únie, sú reprezentované hodnotami, a nie číslami, najmä ak tieto čísla nereprezentujú reálne výsledky. Spôsoby zvolené na dosiahnutie cieľov sú a aj naďalej budú výrazne rôznorodé a je nutné, aby Lisabonská stratégia túto skutočnosť odrážala. 

Súčasné ciele nebezpečne začínajú pripomínať sociálne inžinierstvo a nie sú vhodné ani z hľadiska mimoriadne veľkých rozdielov medzi 25 členskými štátmi EÚ. Súčasný stav vyvoláva zdanie, že prosperita, súdržnosť a udržateľný rozvoj bude dosiahnutý v každom členskom štáte prostredníctvom podobných hodnôt a cieľov. To je nielen vysoko nepravdepodobné, ale takýto prístup súčasne vysiela našim občanom odkaz, že Európa je naozaj o unifikácii namiesto zachovania jedinečnosti, ktorá charakterizuje každý členský štát. Okrem toho, keďže mnohé ukazovatele sa sústreďujú na kvantitatívne vstupy, dôraz na ich splnenie môže v sebe skrývať riziko zníženej efektivity alokovaných zdrojov. Týka sa to najmä takých oblastí, kde je efektivita použitia vstupov kľúčová – týka sa to napríklad oblasti výskumu – v takýchto oblastiach viac finančných zdrojov znamená lepšie výsledky len vtedy, ak sú výsledkom efektívneho rozdelenia prostredníctvom vhodných podnetov a stimulov. Takto stanovené ciele taktiež zavádzajú ľudí s rozhodovacími právomocami, keďže vzbudzujú dojem, že je potrebné primárne sa sústrediť na dosiahnutie určitého čísla na úkor realizácie zložitých štrukturálnych reforiem. Prístup, ktorý je potrebné v tejto oblasti prijať, musí byť charakterizovaný namiesto číselných hodnôt sústredením sa na účelné opatrenia s konečným kladným efektom pre našich občanov. Vlády a prípadne aj iné subjekty sa musia sústrediť na odstránenie bariér a ďalších skutočností, ktoré pôsobia na našich občanov odradzujúco a súčasne je potrebné realizovať pozitívne opatrenia  pomáhajúce vytvoriť prostredie, v rámci ktorého budú naši občania schopní realizovať svoje zámery.      

A nakoniec, veľmi málo pozornosti bolo venovanej budovaniu podpory Lisabonskej stratégii zo strany tých, ktorým má v konečnom dôsledku jej realizácia priniesť úžitok. Ak má byť Lisabonská stratégia úspešná, musí mať výraznú podporu občanov na národnej a predovšetkým na európskej úrovni. Takáto podpora v súčasnosti chýba. 

Cesta v vpred:

Vyššie uvedené stručné podnety nás vedú k niekoľkým základným politickým odporúčaniam, ktoré sa týkajú revízie Lisabonskej stratégie:

•	Lisabonská stratégia ako taká musí existovať aj naďalej, pričom je nutné ju zlepšiť a ďalej na nej budovať. Výsledkom jej revízie musia byť realistické ciele a sústredenie sa na jasne zadefinovaný spôsob a nástroje ich dosiahnutia.

•	Pri meraní nášho úspechu sa musí revidovaná Lisabonská stratégia sústrediť nie na súčasné kvantitatívne ukazovatele, ale na ukazovatele odrážajúce reálny stav pri uskutočňovaní štrukturálnych reforiem. Dôraz by mal byť kladený na ukazovatele odrážajúce výsledky reforiem a nie na statické kvantitatívne hodnoty súčasných indikátorov. 

•	Musí existovať neúprosný dôraz na implementáciu Lisabonskej stratégie so špeciálnym zreteľom na používanie takzvaných “európskych nástrojov”. Nasledujúce tri oblasti musia byť chápané ako priority: transpozícia kľúčového acquis členskými štátmi, dôraz na Lisabonské ciele v novej finančnej perspektíve a obnovený tlak na skutočnú reformu Spoločnej poľnohospodárskej politiky, ktorej realizácia výrazne prispeje k zvýšeniu konkurencieschopnosti a trvaloudržateľnému rozvoju.

•	Lisabonská stratégia musí predstavovať vhodný politický stimul pre vlády členských štátov, ktorý ich bude motivovať k preklopeniu stratégie do realizácie konkrétnych politických opatrení. Skutočný pokrok v implementácii Lisabonskej stratégie nemôže byť dosiahnutý bez pevných  záväzkov národných vlád reálne konať. Okrem toho, ten pravý pokrok nemôže byť dosiahnutý pri absencii akejkoľvek aktivity na úrovni EÚ, ako ani prostredníctvom príliš ambiciózneho konania, ktoré nebude v súlade s národnými politickými cyklami a záujmami. Menej záleží na tom, či sa interakcia medzi európskou a národnou úrovňou realizuje prostredníctvom správ, rád, summitov, akčných plánov, hodnotiacich tabuliek a ďalších nástrojov. Oveľa dôležitejšie je celý systém súvisiaci s implementáciou Lisabonskej stratégie vytvoriť takým spôsobom, že ho politici z jednotlivých členských štátov budú môcť využiť v súlade so svojimi politickými prioritami a záujmami. Pokiaľ nebude splnená táto podmienka, len veľmi málo sa v budúcnosti zmení. Realizácia opatrení na úrovni EÚ, ktoré budú v súlade a budú reflektovať národné politické prostredie, je technicky oveľa zložitejšia, ale je to jediný spôsob na cestu vpred.       

Strednodobé hodnotenie Lisabonskej stratégie:
Príspevok Slovenskej republiky pre skupinu na vysokej úrovni 

Riadenie a koordinácia Lisabonskej stratégie

Súčasťou opatrení na akceleráciu plnenia cieľov Lisabonskej stratégie musí byť aj zmena v inštitucionálnom fungovaní Lisabonskej stratégie tak na národnej úrovni jednotlivých členských štátov, ako aj na úrovni celej EÚ. Lisabonská stratégia je hospodárskou stratégiou špecifického charakteru, čo je dané tým, že stanovila spoločné ciele pre skupinu štátov s osobitnými hospodárskymi problémami, rôznymi hospodárskymi cyklami a rôznou hospodárskou výkonnosťou.

Koordinácia Lisabonskej agendy na úrovni EÚ zahŕňajúca mnohé strategické usmernenia najmä v oblasti hospodárskej politiky a politiky zamestnanosti, je príliš ťažkopádna a preťažená mnohými cieľmi, prioritami, podprioritami, usmerneniami, deklaráciami a povinnosťou podávať správy o vykonaných opatreniach. Koordinačný proces v takej podobe, v akej funguje v súčasnosti, je nezrozumiteľný pre verejnosť, ktorú je potrebné v záujme akcelerácie plnenia Lisabonských cieľov presvedčiť o tom, že realizácia reformnej agendy je v ich záujme. 

Medzi priority strednodobého zhodnotenia Lisabonskej stratégie musí patriť zjednodušenie tejto stránky reformného procesu a sústrediť ju na niekoľko základných a zrozumiteľných  priorít Lisabonskej stratégie. V tejto súvislosti je potrené, aby EK vypracovala nový systém hodnotenia jednotlivých členských štátov v oblasti realizácie Lisabonskej agendy, ktorý by vyvíjal efektívny tlak na jednotlivé členské štáty. Vzhľadom na pomerne krátke obdobie, ktoré ešte zostáva na realizáciu štrukturálnych reforiem a splnenie cieľov Lisabonskej agendy, odporúčame zvážiť možnosť pracovného „screeningu“ členských štátov raz za polrok. Ako jedna z vhodných alternatív sa javí myšlienka Veľkej Británie o vypracovaní systému tzv. „Lisbon Scoreboard“, ktorý by bol schopný operatívne poskytnúť relevantné informácie o tom, ako konkrétny členský štát plní strategické ciele Lisabonskej stratégie a realizuje z nej odvodené národné opatrenia. V prípade ďalších diskusií o prijatí takéhoto riešenia upozorňujeme na nutnosť vytvorenia systému sledovaní potrebných ukazovateľov a metodiku vyhodnocovania vo všetkých členských štátoch, keďže je známe, že príslušné štatistické údaje nie sú dostupné vo všetkých členských štátoch únie. Z toho vyplýva potreba vyvinúť zvýšené úsilie v oblasti štatistických zisťovaní tak, aby ich výsledkom bol vzájomne kompatibilný systém EÚ 25 s vhodne zvolenými ukazovateľmi pre potreby Lisabonskej reformnej agendy. 
 
V tejto súvislosti je potrebné venovať pozornosť aj problematike vhodného financovania opatrení zameraných na plnenie Lisabonských cieľov. Podpora rôznorodých cieľov je celkom prirodzene spojená s rôznymi formami, zdrojmi a veľkosťou finančnej podpory. Bez ohľadu na ďalšie formy finančných zdrojov je pri realizácii Lisabonských opatrení nezastupiteľná úloha verejných financií tak na národnej úrovni, ako aj na úrovni rozpočtu EÚ. Vzhľadom na  zdravé verejné financie a smerovanie k znižovaniu rozpočtových deficitov taktiež k prioritám Európskej únie, odporúčame zvážiť možnosť vyhodnocovania cieľov a nástrojov na ich dosiahnutie z hľadiska ich vplyvu na verejné financie a to tak na úrovni rozpočtu EÚ, ako aj na úrovni národných rozpočtov. 

Na úrovni EÚ vítame, že predseda novej Európskej komisie vyslal jasný politický signál o tom, že akcelerácia Lisabonskej agendy bude prioritou EK. Tejto deklarácii zodpovedá aj zloženie novej EK, ktorej konkrétne kroky v tejto oblasti budú pre akceleráciu plnenia cieľov Lisabonskej stratégie kľúčové. V správe skupiny na vysokej úrovni uvítame odporúčania pre efektívny spôsob koordinácie Lisabonskej stratégie na úrovni EK.

Za zváženie stojí určenie gestorskej Rady ministrov EÚ, ktorá sa bude na svojich rokovaniach prioritne zaoberať Lisabonskou agendou. Jarné summity Rady EÚ sú dôležité, ale stretnutie na politickej úrovni venované Lisabonskej agende raz ročne považujeme za nedostatočné. 

Súčasne odporúčame v záujme posilnenia otvorenej metódy koordinácie a výmeny skúseností medzi jednotlivými členskými štátmi zriadiť  expertnú pracovnú skupinu Rady, ktorá sa bude zaoberať prioritnými oblasťami Lisabonskej stratégie a jej stretnutia by prebiehali v pravidelných intervaloch – napr. 2x mesačne. Uvedená pracovná skupina by bola zodpovedná za priebežné a operatívne analyzovanie nedostatkov a problémov a navrhovanie opatrení na ich riešenie pri realizácii Lisabonskej agendy v jednotlivých štátoch a jej analýzy by boli predmetom rokovania Rady ministrov EÚ, ktorá by bola oficiálne poverená Lisabonskou agendou. 

Otvorenú metódu koordinácie považujeme za jedinú správnu pri realizácii Lisabonskej stratégie na národnej úrovni, keďže nie je možné vzhľadom na heterogénny charakter európskej ekonomiky realizovať Lisabonskú agendu plošne jedným spôsobom. 

Otvorená metóda koordinácie bola doteraz využívaná len veľmi skromne, viac sa o nej hovorí ako sa využíva, preto je potrebné zvážiť možnosti zlepšenia jej efektívnosti a spôsobu aplikácie medzi členskými štátmi. Táto metóda, správne a efektívne aplikovaná, je jednou z možností, ako zapojiť aj nečlenské krajiny EÚ do Lisabonského procesu v perspektíve ďalšieho rozšírenia EÚ (Rumunsko, Bulharsko a ďalšie) a s tým spojenou potrebou spoločného napĺňania vytýčených cieľov do r. 2010 a minimalizovania existujúcich rozdielov.

S ohľadom na skutočnosť, že Lisabonská stratégia a jej implementácia predstavuje vyváženú stratégiu, zahŕňajúcu ekonomické, sociálne a environmentálne aspekty, je účasť sociálnych partnerov a celej občianskej spoločnosti na tomto procese  nevyhnutná. Slovenská republika prostredníctvom svojich koordinačných mechanizmov rozhodovacieho procesu v záležitostiach EÚ zapája sociálnych partnerov a ďalších predstaviteľov občianskej spoločnosti  do svojich aktivít v záležitostiach EÚ. Z uvedeného dôvodu Slovenská republika podporuje a víta aktivity na úrovni EÚ, ktoré vedú k efektívnejšiemu zapájaniu sociálnych partnerov do záležitostí EÚ, v tomto prípade konkrétne do Lisabonského procesu.

Počas jarného summitu v Bruseli v marci 2004 bolo viackrát zdôraznené, že rozšírenie EÚ je prínosom pre lisabonský proces, kde je možné využiť skúsenosti nových členských štátov predovšetkým pri realizácii štrukturálnych reforiem. Identifikovanie najlepších praktík, aplikovaných v rámci jednotlivých politík týchto členských štátov, môže viesť k rýchlejšej sociálno-ekonomickej konvergencii v rámci rozšírenej EÚ. Dosiahnutie vytýčených cieľov v roku 2010 si však vyžaduje predovšetkým silné záväzky zo strany členských štátov a v neposlednom rade flexibilitu pri modernizovaní ich politík. Práve tu vidíme úlohu skupiny na vysokej úrovni, aby na základe informácií získaných od členských štátov EÚ vytipovala oblasti a členské štáty, ktoré v nich dosahujú najlepšie výsledky a na ich základe formulovala svoje odporúčania aj pre ostatné členské štáty  s cieľom pokročiť pri implementácii opatrení potrebných pre naplnenie lisabonských cieľov.  

Slovenská republiky vidí rezervy aj vo vnímaní Lisabonskej agendy ako priority v rámci jednotlivých administratív členských štátov únie. V prípade každoročného jarného summitu sa vypracujú požadované dokumenty a následne po zvyšok roku sa Lisabonská stratégia vo viacerých členských štátoch neberie ako priorita národnej hospodárskej priority. Ako príklad dávame prax v Slovenskej republike, ktorá sa osvedčila. Administratíva Slovenskej republiky má zriadených niekoľko interných medzirezortných pracovných skupín od expertnej úrovne až po úroveň politickú, pričom tieto skupiny vzájomne spolupracujú a ich rokovania prebiehajú na pravidelnej báze. V réžii expertnej pracovnej skupiny bol začiatkom roku 2004 vypracovaný dokument s konkrétnymi opatreniami, ktoré majú v podmienkach Slovenskej republiky akcelerovať plnenie cieľov Lisabonskej agendy. Súčasne bolo zabezpečené, aby realizácia národných lisabonských opatrení bola v plnom súlade s takými národnými strategickými dokumentmi, ako Konvergenčný program, Stratégia trvaloudržateľného rozvoja a na politickej úrovni bolo deklarované, že pripravovaný Národný rozvojový plán na roky 2007 – 2013 bude zohľadňovať priority Lisabonskej agendy. Priority Lisabonskej agendy sa postupne dostávajú aj do priorít štátneho rozpočtu. V súčasnosti sa na politickej úrovni pripravuje strategický dokument, ktorý bude možné považovať sa národnú Lisabonskú stratégiu Slovenskej republiky.

Hlavná zodpovednosť realizácie Lisabonskej stratégie zostáva v kompetencii samotných členských štátov únie.  V tejto súvislosti bude potrebné, aby všetky členské štáty únie nielen deklarovali, ale aj rázne realizovali potrebné štrukturálne reformy. Lisabonskú stratégiu chápeme ako „dáždnik“. Jej základné strategické ciele sú spoločné pre celú EÚ, pričom spôsob, ako ich dosiahnuť je v podstate v každom členskom štáte iný. Skupina na vysokej úrovni by mala posúdiť možnosť odporučiť členským štátom vypracovať svoju vlastnú „národnú Lisabonskú stratégiu“ a v nej zistiť svoje slabé a silné stránky a zadefinovať konkrétne opatrenia na implementáciu jej cieľov pri zohľadnení svojich národných ekonomických a politických špecifík. Vypracovanie takéhoto dokumentu by v takom prípade malo byť pre členské štáty únie záväzné. 

Ďalšou diskutovanou otázkou je zvýšenie stupňa účasti národných parlamentov pri plnení cieľov Lisabonskej agendy. Pri tejto otázke je potrebné vychádzať z národných zvyklostí pri realizácii štrukturálnych reforiem a realizácii hospodárskej politiky ako takej. Napríklad v Slovenskej republike je za realizáciu hospodárskej politiky zodpovedná výhradne vláda, pričom národný parlament môže vládu vyzvať na vysvetlenie/zdôvodnenie svojich krokov. Je to legitímny postup, keďže vláda v každom členskom štáte únie je v konečnom dôsledku zodpovedná za svoju činnosť parlamentu, ktorý ju kontroluje. Vláda je operatívnym orgánom štátnej moci a je dostatočne operatívna na to, aby prijímala „každodenné“ rozhodnutia z oblasti Lisabonskej agendy, čo má kľúčový význam. Slovenská republika vidí význam národných parlamentov v ich účasti pri prijímaní kľúčových rozhodnutí z tejto oblasti, ako sú koncepčné materiály zásadného významu, prípadne deklarovanie politickej vôle a súhlasu s reformami.

Globálny pohľad na Lisabonskú agendu

Z hľadiska globálnejšieho pohľadu na strednodobé hodnotenie Lisabonskej stratégie vidíme túto agendu najmä v kontexte potreby zachovania makroekonomickej stability, prípravy novej finančnej perspektívy na roky 2007 – 2013, pripravovanej revízie európskej stratégie trvalo udržateľného rozvoja a v celosvetovom meradle z hľadiska aktívnejšej úlohy EÚ pri presadzovaní liberalizácie svetového hospodárstva. 

Makroekonomická stabilita 
Slovenská republika chápe makroekonomickú stabilitu ako pozadie, na ktorom sa musí realizovať Lisabonská stratégia a jej existencia je v tomto kontexte nevyhnutná. Makroekonomická stabilita je v jednotlivých členských štátov EÚ zabezpečovaná, vzhľadom na vysoký stupeň integrácie v menovej oblasti, najmä vhodným mixom používaných nástrojov hospodárskej politiky, pričom jednu z najdôležitejších úloh hrá fiškálna politika a zdravé verejné financie.

Je potrebné skonštatovať, že v celoeurópskom kontexte sa situácia v oblasti verejných financií v poslednom období podstatne zhoršila a existujú tu viaceré riziká do budúcnosti – najmä drahý a nemoderný sociálny systém a dobre známy, ale nie vo všetkých členských štátoch dostatočne uspokojivo riešený problém starnutia obyvateľstva, čo v konečnom dôsledku znamená ohrozenie makroekonomickej stability v EÚ. 

Situácia je o to horšia, že nielenže viaceré členské štáty EÚ nie sú schopné hospodáriť v požadovaných rámcoch rozpočtového deficitu, ale na strane druhej bola nedávno silno narušená dôveryhodnosť mechanizmov EÚ, ktoré majú zamedziť takejto situácii. 

Z vyššieuvedených dôvodov je potrebné pri príprave strednodobého zhodnotenia Lisabonskej stratégie venovať pozornosť aj takej citlivej problematike, ako je Pakt stability a rastu. Je nevyhnutné, aby sa urýchlene obnovila jeho reálna funkčnosť a dôveryhodnosť. V tejto súvislosti je potrebné zodpovedať na to, či znenie Paktu stability a rastu, prípadne jeho súčasný výklad, vyhovuje súčasným ekonomickým podmienkach, v ktorých funguje EÚ. Ak bude odpoveď „áno“, tak v tom prípade bude potrebné prijať silný politický záväzok zo strany vlád všetkých členských štátov EÚ, ktoré budú ustanovenia Paktu stability a rastu rešpektovať.  

Ak bude odpoveď „nie“, bude potrebné urýchlene vypracovať revíziu Paktu stability a rastu, ktorý napríklad bude pri posudzovaní rozpočtového deficitu brať do úvahy nielen jeho samotnú hodnotu, ale aj iné súvislosti, ako je napríklad aktuálna fáza hospodárskeho cyklu a pod. 

Viaceré členské štáty, vrátane samotnej Európskej komisie, zásadne odmietajú diskutovať o možnosti revízie Paktu stability a rastu. Slovenská republika jeho súčasné znenie rešpektuje a aj hospodárenie v oblasti verejných financií v Slovenskej republike je v súlade s jeho pravidlami. Avšak je nepochybné, že samotná diskusia o vhodnosti Paktu stability a rastu v jeho súčasnej podobe už prebieha, v praxi je jeho funkčnosť vážne ohrozená a z uvedených dôvodov je potrebné túto diskusiu zrealizovať na oficiálnej úrovni a urýchlene prijať potrebné závery a rozhodnutia, ktoré Pakt stability a rastu vrátia do jeho predchádzajúcej polohy skutočného strážcu makroekonomickej stability. 

Sme toho názoru, že závery skupiny na vysokej úrovni by mali obsahovať odporúčania na konkrétne opatrenia spolu s rámcovým časovým harmonogramom, ktorých realizácia povedie k urýchlenému obnoveniu dôveryhodnosti a funkčnosti Paktu stability a rastu, ktorý Slovenská republika chápe ako strážcu makroekonomickej stability únie.   

Finančná perspektíva na roky 2007 - 2013 
Pri príprave strednodobého hodnotenia Lisabonskej stratégie je nevyhnutné zobrať do úvahy aj problematiku finančnej perspektívy na roky 2007 – 2013, o ktorej už prebehla počas írskeho predsedníctva základná rámcová diskusia. V tejto fáze diskusií sa názory na základné tézy prezentované Európskou komisiou líšia. 

Je nepochybné, že realizácia Lisabonskej stratégie leží v prvom rade na pleciach jednotlivých členských štátov EÚ a z toho dôvodu je potrebné nájsť príslušné financie na realizáciu jednotlivých opatrení Lisabonskej agendy v domácich zdrojoch. Avšak netreba podceňovať dôležitosť integrujúcich finančných nástrojov na úrovni EÚ, ktoré musia byť financované zo spoločného rozpočtu. V tejto súvislosti sme toho názoru, že celková navrhovaná výška výdavkov zo spoločného rozpočtu v rokoch 2007 – 2013 je v kontexte ambicióznych cieľov, ktoré má EÚ pred sebou, nízka. Môže byť dostatočná len za predpokladu efektívneho využívania finančných prostriedkov. V takom prípade navrhovaná výška výdavkov na roky 2007 – 2013 poskytuje adekvátny priestor na zabezpečenie priorít EÚ. 

K diskusiám o finančnej perspektíve na roky 2007 – 2013 je potrebné pristupovať z pohľadu vhodnosti celoeurópskych princípov a strategických priorít, ktoré sú pre EÚ v danom období kľúčové. Bohužiaľ, tento prístup pri diskusiách často absentuje a postoje jednotlivých členských štátov EÚ sa sústreďujú na to, akú veľkú sumu získa ten - ktorý štát. Výsledkom takejto diskusie bude rozdelenie členských štátov EÚ na „víťazov“, ktorí dostanú viac a/alebo budú prispievať menej a „porazených“, ktorí dostanú menej a/alebo budú prispievať viac.

Finančné nástroje, ktoré bude obsahovať finálna podoba finančnej perspektívy na roky 2007 – 2013, musia mať takú podobu a pravidlá, aby efektívne prispeli k realizácii Lisabonskej agendy. V tejto súvislosti by sa mala zvážiť zmena prístupu k tvorbe takýchto nástrojov a k nim priradených finančných zdrojov. Za existenciou každého takéhoto nástroja musí byť analýza jeho pridanej hodnoty, ktorú prinesie jeho používanie k plneniu príslušnej priority Lisabonskej agendy. Napríklad, čo prinesie v celoeurópskom meradle 7. rámcový program pre vedu a výskum a aká bude pridaná hodnota? Z takejto analýzy by sa malo odvinúť aj určenie príslušného objemu finančných prostriedkov na konkrétny nástroj. Táto dimenzia diskusií o príslušných častiach finančnej perspektívy na roky 2007 – 2013 chýba. Na jednej strane podporujeme zvýšenie objemu výdavkov na oblasti súvisiace s Lisabonskou agendou a zníženie výdavkov na Spoločnú poľnohospodársku politiku, ale na strane druhej je veľmi ťažké zistiť, či vôbec bola posudzovaná pri prideľovaní konkrétnych objemov finančných prostriedkov aj pridaná hodnota príslušných finančných nástrojov.  

V súvislosti s výdavkovou časťou finančnej perspektívy 2007 – 2013 oceňujeme, že táto plne reflektuje dohodu ohľadom reformy Spoločnej poľnohospodárskej politiky. Avšak sme toho názoru, že sa vzhľadom na negatívny, až deštruktívny vplyv nástrojov Spoločnej poľnohospodárskej politiky na konkurencieschopnosť európskeho poľnohospodárskeho sektora a na jej sekundárny negatívny efekt – dodatočné náklady, ktoré znášajú občania EÚ jednak v podobe výdavkov spoločného európskeho rozpočtu a jednak v podobe dodatočných nákladov v podobe umelo vysokých cien poľnohospodárskych produktov, je potrebné naďalej pokračovať v diskusii a prijímaní konkrétnych opatrení v oblasti reformy Spoločnej poľnohospodárskej politiky. Bolo by veľkou chybou uspokojiť sa so súčasným stavom a ďalšie reformné kroky realizovať až po roku 2013.

S ohľadom na vyššieuvedené odporúčame skupine na vysokej úrovni zadefinovať nedostatky návrhu finančnej perspektívy na roky 2007 – 2013 z pohľadu akcelerácie plnenia cieľov Lisabonskej stratégie v EÚ 25, ako aj konkrétne odporúčania na zmeny. V tejto súvislosti by sme uvítali aj odporúčania týkajúce sa ďalšieho smerovania reformy Spoločnej poľnohospodárskej politiky.  

Európska stratégia trvaloudržateľného rozvoja
Slovenská republika vidí Lisabonskú agendu ako plne konzistentnú s oblasťou trvaloudržateľného rozvoja. Výsledkom štrukturálnych reforiem, ktoré zakladá realizácia opatrení z Lisabonskej stratégie, musí byť trvaloudržateľný hospodársky rast charakterizovaný tromi rovnocennými zložkami – ekonomickou, sociálnou a environmentálnou dimenziou. 

Sme toho názoru, že priority Lisabonskej stratégie sú totožné s prioritami stratégie trvaloudržateľného rozvoja, pričom problematiku trvaloudržateľného rozvoja chápeme ako istý „dáždnik“, ktorý je širší ako samotná Lisabonská agenda.

V súčasnosti sa ako najproblematickejšia javí environmentálna dimenzia udržateľného hospodárskeho rastu v EÚ, kde sú viaceré ukazovatele horšie, ako boli v roku 1999, t.j. pred prijatím Lisabonskej stratégie.  V tejto oblasti by jednak na úrovni EÚ, ako aj na úrovni jednotlivých členských štátov, mal byť prijatý silný politický záväzok zaručujúci zlepšenie situácie v tejto oblasti.

EK pripravuje revíziu európskej stratégie trvalouržateľného rozvoja. Tento dokument z hľadiska budúcnosti únie považujeme za jeden z kľúčových. V tejto súvislosti je potrebné si položiť otázku, ako sa postaví EK k revízii tohto dokumentu a aký bude jeho vzťah k Lisabonskej stratégii. Nepochybujeme o tom, že Lisabonská stratégia bude v oblasti realizácie štrukturálnych reforiem v EÚ až do roku 2010 prioritou číslo 1, keďže ako už bolo spomenuté v úvode tohto dokumentu, únia si nemôže dovoliť v roku 2010 verejne priznať neschopnosť plniť svoje vlastné ciele, keď už boli rozpracované do takej konkrétnej podoby. 

Odporúčame skupine na vysokej úrovni, aby rámcovo vymedzila vzťah Lisabonskej stratégie a európskej stratégie trvaloudržateľného rozvoja a v rámci svojej správy zvážila možnosť konštatovania, že plnením strategických cieľov Lisabonskej stratégie sa súčasne plnia aj vybrané strategické ciele európskej stratégie trvaloudržateľného rozvoja. Podľa nášho názoru je potrebné podobným spôsobom rámcovo vymedziť vzťah uvedených dokumentov z toho dôvodu, že v záujme priorizácie Lisabonskej stratégie by nebolo vhodné v nasledujúcom období „rozptýliť“ pozornosť osobitne medzi štrukturálne reformy a trvaloudržateľný rozvoj, ale je potrebné prijať integrovaný prístup a realizovať štrukturálne reformy z Lisabonskej agendy tak, aby tieto prispeli k trvaloudržateľnému rozvoju EÚ.  

Lisabonská agenda a EÚ ako globálny partner
Jedným z fenoménov, ktorý ovláda svetové hospodárstvo, je proces globalizácie. V súčasnosti už nie je platná téza o trojpolárnom svetovom hospodárstve, v ktorom hlavnú úlohu hrali tri veľké ekonomické bloky – USA, EÚ a Japonsko. Z pohľadu Lisabonskej agendy sa v súčasnosti svetové hospodárstvo vyznačuje ostrým konkurenčným bojom na strane jednej a na strane druhej priepastnými rozdielmi v hospodárskej výkonnosti a kvalite života obyvateľov jednotlivých svetových regiónov. 

EÚ si v Lisabonskej stratégii kladie za cieľ stať sa najkonkurencieschopnejšou ekonomikou sveta. Takto zadefinovaný základný cieľ Lisabonskej stratégie jej jednoznačne dáva externý rozmer, ktorému v súčasnosti nie je venovaná dostatočná pozornosť. Ak chceme tento cieľ dosiahnuť, únia musí byť pripravená v celosvetovom meradle vystupovať ako globálny partner tak pre vyspelé štáty a regióny, ako aj pre rozvojové oblasti. S touto úlohu sa spája celý rad neľahkých úloh s veľkou politickou a ekonomickou zodpovednosťou.   

Diskusia o Lisabonskej agende bola doteraz orientovaná do vnútra EÚ, čo je len jeden rozmer zvyšovania konkurencieschopnosti. Štrukturálne reformy, čo ako odvážne a zásadné, pokiaľ budú realizované izolovane bez toho, aby boli brané do úvahy externé faktory ako globalizácia a pod. budú mať obmedzený pozitívny vplyv. 

EÚ sa z tejto pozície musí stať aktívnym zástancom pokračovania liberalizácie svetového obchodu, ktorý je stále obmedzovaný rôznorodými protekcionistickými opatreniami. Tieto opatrenia predstavujú veľkú prekážku pre zvyšovanie konkurencieschopnosti v globálnom meradle. EÚ musí v tomto kontexte prevziať na seba väčšiu zodpovednosť najmä na pôde WTO. 

V tejto súvislosti Slovenská republika odporúča skupine na vysokej úrovni, aby jednu časť svojej správy v podobe konkrétnych odporúčaní venovala problematike externého pohľadu na Lisabonskú stratégiu v kontexte podpory pokračovaniu liberalizácie svetového hospodárstva a jej vplyvu a dopadov na zvyšovanie konkurencieschopnosti samotného hospodárstva EÚ. 

Ako ďalej v jednotlivých prioritných oblastiach Lisabonskej stratégie?

Vnútorný trh

Za hlavný predpoklad zlepšenia situácie pri plnení cieľov Lisabonskej stratégie na úrovni EÚ považujeme zvýšené a urýchlené úsilie o vybudovanie reálne fungujúceho vnútorného trhu. Odstránenie bariér a prekážok, ktoré v jednotlivých členských štátoch EÚ často slúžia ako ochrana neperspektívnych odvetví/prevádzok, by jednoznačne prispelo k zvýšeniu konkurencieschopnosti európskej ekonomiky. 

V tejto súvislosti podporujeme „iniciatívu 4 predsedníctiev“ týkajúcu sa zlepšenia kvality „acquis“ a považujeme za potrebné zrealizovať screening v súčasnosti platnej sekundárnej legislatívy EÚ z hľadiska jej dopadu na konkurencieschopnosť EÚ ako takej. Mnohé v súčasnosti platné legislatívne predpisy únie boli prijímané ešte v 70-tych a 80-tych rokoch a ich obsah už nemusí zodpovedať skutočným potrebám únie. Efektívne fungujúce integračné zoskupenie vyspelých štátov jednoznačne musí mať aj moderný, efektívny a dostatočne jednoduchý legislatívny systém. 

Zamestnanosť, reforma trhu práce a sociálny systém

Reformy z oblasti trhu práce považujeme za kľúčovú prioritu Lisabonskej stratégie.  Slovenská republika sa v zásade stotožnila s odporúčaniami uvedenými v správe pracovnej skupiny pre zamestnanosť (European Task Force), tzv. Kokovou správou, z októbra 2003. Závery správy sa plne zohľadnili aj pri vypracovaní Národného akčného plánu zamestnanosti 2004. Nazdávame sa, že by bolo vhodné pokračovať v nastúpenom trende reformného úsilia a to i napriek tomu, že ciele v oblasti zamestnanosti a sociálnej inklúzie stanovené Lisabonom a doplnené v Barcelone bude v Európe veľmi náročné splniť. 

Po predbežných pozitívnych hodnoteniach dopadov reforiem v SR dávame nasledovné tri skupiny realizovaných opatrení ako príklad dobrej praxe:
-	zvyšovanie adaptačnej schopnosti pracovníkov a podnikov
V tejto oblasti je potrebné sústrediť sa na prijatie opatrení pre zlepšenie podnikateľského prostredia a podporu inovácií ako aj opatrenia, ktoré by viedli k zvýšeniu dopytu po práci. Vytváranie prostredia pre investície, hlavne v nových, ale taktiež často krát rizikových oblastiach, pokladáme za veľmi dôležitý aspekt vytvárania nových pracovných miest. Tieto úlohy môžu byť splnené takými opatreniami, ako je odstránenie vstupných a výstupných bariér na trhu práce (skracovanie času potrebného na založenie podniku, zjednodušenie a zefektívnenie procesu skončenia činnosti podnikov, úprava legislatívnych pravidiel v oblasti členstva v komorách a iných odvetvových organizáciách, zlepšenie legislatívnych pravidiel v oblasti ochrany autorského práva, patentov, licencií..) a vytvorením príslušného inštitucionálneho rámca pre efektívny finančný systém.

V nadväznosti na vyššie spomenuté opatrenia pre zlepšenie podnikateľského prostredia Slovenská republika plne podporuje opatrenia smerujúce k vyššej zamestnanosti na strane dopytu na trhu práce, ako sú zjednodušenie zamestnávania a prepúšťania zamestnancov, vytvorenie systému kolektívneho vyjednávania o mzdách, ktoré nezakladá predpoklady pre neprimeraný tlak na mzdové náklady zamestnávateľov a zníženie nemzdových nákladov práce. 

-	prilákanie väčšieho počtu ľudí na trh práce
Slovensko sa plne stotožňuje s novým pohľadom na pojem pracovných istôt (job security) ako na schopnosť jednotlivcov presunúť sa bez problémov z jedného zamestnania do druhého alebo nestratiť styk s trhom práce počas obdobia nezamestnanosti. Považujeme tiež za vhodné zavádzanie motivačných prvkov a vytváranie flexibilných podmienok na zamestnávanie predovšetkým znevýhodnených skupín, čo nesporne napomáha aj riešeniu problémov súvisiacich so starnutím obyvateľstva. Podporujeme však iba systematické riešenia, ktoré navyše podľa možností rešpektujú aj princíp voľby na strane jednotlivca. Na druhej strane, vyzývame k opatrnosti v selektívnych opatreniach na podporu zamestnávania vybraných skupín. Hoci dobrý úmysel tvorcov politiky je obyčajne nesporný, zavádzanie nesystematických prvkov môže znamenať vytváranie ďalších deformácií a nie nutne riešenie pôvodne cieleného problému. 

-	viac a efektívnejšie investovať do ľudského kapitálu
V tejto oblasti považujeme za prioritnú otázku investovania do ľudského kapitálu v rôznych formách od denného štúdia až po diaľkové a dištančné vzdelávania a rôzne rekvalifikačné vzdelávacie programy. 

V oblasti sociálnej inklúzie sa SR plne hlási k cieľom a prioritám EÚ. Spoločné ciele a priority EÚ boli adekvátne zapracované do prvého Národného akčného plánu sociálnej inklúzie 2004-2006, ktorého implementácia má prispieť k dosiahnutiu lisabonského cieľa, ktorým je významne zredukovať chudobu a sociálnu exklúziu do roku 2010.

SR aj v tejto oblasti považuje za prioritné tie opatrenia, ktoré sa zameriavajú na rast zamestnanosti, zníženie nezamestnanosti, najmä dlhodobej a pomoc najzraniteľnejším. Zastáva názor, že najlepšou ochranou pred chudobou je platená práca, ktorá je zároveň najlepším prostriedkom na vymanenie sa z chudoby.  Je potrebné zamerať sa najmä na: 
•	vybudovanie inkluzívneho trhu práce na zabezpečenie prístupu k zamestnaniu pre všetkých, ktorí sú schopní pracovať, najmä na podporu tých, ktorí sú najviac ohrození dlhodobou nezamestnanosťou, ľudí odkázaných na pomoc, odstránenie demotivácie k práci a zneužívania sociálneho systému (prostredníctvom modernizácie sociálneho systému je treba podporovať aktívny prístup k hľadaniu a prijatie platenej práce pri súčasnej adekvátnej podpore ľudí odkázaných na pomoc, vytvoriť podmienky pre zatraktívnenie práce),
•	zosúladenie vzdelávacieho systému s potrebami trhu práce a zabezpečenie prístupu k vzdelaniu pre rizikové skupiny obyvateľov, podporovanie celoživotného vzdelávania, adaptability a mobility pracovnej sily,
•	zabezpečenie  prístupu k adekvátnemu bývaniu, 
•	podporovanie integrácie menšín do spoločnosti (v podmienkach SR najmä rómskych komunít).

Čo sa týka jedného zo základných strategických cieľov Lisabonskej stratégie v SR – cieľ zvýšiť reálny vek odchodu do dôchodku do roku 2010 v priemere o 5 rokov – by sme uvítali možnosť jeho bližšieho spresnenia, resp. metodiku hodnotenia napĺňania tohto cieľa.

K indikátorom merajúcim mieru zamestnanosti žien navrhujeme zamerať sa špecifickejšie nielen na zamestnanosť žien, ale definovať aj nový indikátor, ktorý by odzrkadľoval  mieru zamestnanosti žien s deťmi do 10 rokov.

Veda, technologický výskum,  inovácie a priemyselná politika

Základným indikátorom v tejto oblasti je podiel výdavkov na vedu a výskum na HDP, pričom cieľom je dosiahnuť do roku 2010 hodnotu 3% z HDP, z toho 1% z verejných a 2% zo súkromných zdrojov. V tejto súvislosti Slovenská republika už oficiálne deklarovala, že tento ukazovateľ sa jej nepodarí splniť a v roku 2010 predpokladá, že dosiahne hodnotu 1,8% podiel na HDP, pričom percentuálny podiel výdavkov štátneho rozpočtu z HDP bude závisieť od zdrojových možností štátneho rozpočtu s dôrazom na aktivizáciu súkromných finančných zdrojov. V tejto súvislosti odporúčame skupine na vysokej úrovni vypracovať odporúčania týkajúce sa kvalitatívneho hodnotenia investícií do oblasti vedy a výskumu, keďže takýto kvantitatívny ukazovateľ nemá vypovedaciu hodnotu o „kvalite“ investícií v tejto oblasti. 

Slovenská republika považuje za kľúčovú urýchlenú realizáciu opatrení v oblasti vedy, technologického vývoja a inovácií tak na úrovni EÚ, ako aj na úrovni členských štátov únie; v tejto súvislosti je nevyhnutné zabezpečiť reálne fungovanie princípu súdržnosti a solidarity v tejto oblasti a rovnomernejšie rozdeľovanie finančných prostriedkov zo spoločného rozpočtu EÚ prostredníctvom zvýšenia dôrazu na podporu základného výskumu, dobudovania výskumnej infraštruktúry v nových členských štátoch a väčšej podpory menších projektov vhodných pre malé a stredné podniky.  

Ako príklad môžeme uviesť opatrenia v Slovenskej republiky. V tejto oblasti je prioritou Slovenskej republiky jednak zvýšiť angažovanosť malých a stredných podnikov na vede, výskume a inováciách a to jednak z pohľadu ich priamej účasti na výskumných projektov, ako aj z pohľadu reálnej aplikácie výsledkov výskumu v praxi. Súčasne za súvisiacu prioritu považujeme vybudovanie funkčnej a efektívnej „siete“ medzi výskumnou a akademickou obcou na strane jednej a podnikateľskou sférou na strane druhej. Takáto funkčná sieť je podľa nášho názoru nevyhnutným predpokladom na akceleráciu plnenia cieľov Lisabonskej stratégie v tejto oblasti. 

Dôležitým v tomto kontexte je prístup ku kapitálu pre malých a stredných podnikateľov. V tejto oblasti je potrebné:
-	vytvoriť predovšetkým priaznivé podmienky pre súkromné subjekty, ktoré poskytujú zárodkový, prevádzkový či rozvojový kapitál prostredníctvom výhodných, dlhodobých a nízko úročených úverov (fondom rizikového kapitálu) z prostriedkov štátneho rozpočtu – v tejto súvislosti Slovenská republika vypracúva národný „Akčný plán rizikového kapitálu“,
-	motivovať malé a stredné podniky pre investovanie do vlastných podnikateľských činností alebo rizikového kapitálu,
-	zabezpečiť dodržiavanie podnikateľskej etiky, (dodržanie základných princípov spoločenskej zodpovednosti malých a stredných podnikov),
-	s podporou štátu rozšíriť poistenie proti komerčným a politickým rizikám s cieľom podpory exportu,
-	navrhnúť a pripraviť programy pre zvýhodnenie podnikateľov, ktorí podnikajú za sťažených podmienok i po zrušení úľav na dani z príjmu (napr. zamestnávaním občanov so zdravotným postihnutím),
-	zásadne preorientovať sociálnu výpomoc občanovi, ktorý  začína podnikať z núdze a pod určitým ekonomickým tlakom  (z podpory v nezamestnanosti do foriem aktívnej podpory v začiatkoch podnikania - zriadením účelového podporného fondu vytvoreného z prostriedkov Fondu príspevkov na podporu v nezamestnanosti).

Európa sietí 

Dopravné siete

Urýchlenie rozvoja dopravných sietí Slovenská republika považuje za jednu zo základných podmienok zvýšenia konkurencieschopnosti. Je obtiažne koncipovať silný ekonomický rast, ktorý môže vytvoriť pracovné miesta a blahobyt, bez výkonného dopravného systému, ktorý umožní plne využívať vnútorný trh a globalizovaný obchod.

V deväťdesiatych rokoch Európa začala trpieť v niektorých oblastiach a na niektorých trasách dopravnými zápchami (kongesciami). Tento problém teraz začína ohrozovať hospodársku konkurencieschopnosť. Paradoxne preťaženie v centre ide ruka v ruke s nadmernou izoláciou okrajových regiónov, kde existuje reálna potreba zdokonalenia spojení s centrálnymi trhmi, aby bola zabezpečená regionálna súdržnosť v rámci EÚ.

Toto vážne varovanie sa uvádza už v Bielej knihe o raste, súťaživosti a zamestnanosti z roku 1993: „Dopravné zápchy nie sú len vyčerpávajúce, ale sú nákladné z hľadiska produktivity. Úzke miesta a chýbajúce spojenia v infraštruktúre, nedostatok interoperability medzi druhmi a systémami dopravy. Siete sú tepnami jednotného trhu. Sú krvou súťaživosti a ich zlyhanie sa odráža v stratených príležitostiach pri vytváraní nových trhov a teda pri vytváraní pracovných príležitostí, čo nezodpovedá nášmu potenciálu.“

Dopravné zápchy sa vyskytujú na hlavných cestných a železničných trasách, v mestách a na letiskách a vyúsťujú do zbytočnej spotreby 1,9 mld. litrov pohonných hmôt, čo predstavuje 6% ročnej spotreby. Z dôvodu častých kongescií existuje vážne riziko, že Európa bude strácať ekonomickú konkurencieschopnosť. Najnovšie štúdie o tejto problematike ukázali, že samotné externé náklady na zápchy v cestnej doprave dosahujú 0,5% HDP spoločenstva. Prognózy na nasledovných desať rokov ukazujú, že ak sa neprijmú potrebné opatrenia, cestné kongescie narastú na 142 % a dosiahnú 80 mld. € za rok, čo je približne 1% HDP EÚ.

Riešenie tejto situácie si vyžaduje realizáciu finančných zdrojov značnej výšky. Doteraz nebolo možné pokryť tieto obrovské investičné požiadavky pôžičkami na úrovni spoločenstva, ako to navrhovala EK v roku 1993. Nedostatok verejného a súkromného kapitálu sa musí prekonať inovačnými politikami spoplatňovania a financovania infraštruktúry. Verejné financovanie musí byť selektívnejšie a musí sa zamerať na hlavné projekty potrebné na zlepšenie územnej súdržnosti EÚ ako aj koncentrovať na investície, ktoré optimalizujú kapacitu infraštruktúry a pomáhajú odstraňovať úzke miesta. V tejto súvislosti zdôrazňujeme, že vzhľadom na neporovnateľne vyspelejšiu dopravnú infraštruktúru medzi starými a novými členskými štátmi únie musí jednu z hlavných celoeurópskych priorít v záujme procesu zlepšovania podmienkach pre podnikanie na vnútornom trhu predstavovať zlepšenie územnej súdržnosti EÚ a na národnej úrovni dobudovanie dopravnej infraštruktúry v nových členských štátoch. 

Informačná spoločnosť

Súčasné ciele Lisabonskej stratégie v oblasti informatizácie spoločnosti sú obsiahnuté v iniciatíve eEuropepe 2005: Informačná spoločnosť pre všetkých. Prioritami tejto iniciatívy je podnietiť rozvoj bezpečných služieb, aplikácií a obsahu založených a prístupných prostredníctvom širokopásmovej infraštruktúry.

Zo správy EK o strednodobom hodnotení iniciatívy eEurope 2005 vyplýva, že bol dosiahnutý značný pokrok v oblasti širokopásmového prístupu a e-governmentu, avšak túto iniciatívu je potrebné aktualizovať a upevniť jej implementačné mechanizmy. Úspech Lisabonskej stratégie a dosiahnutie znalostnej ekonomiky si preto vyžaduje nasledovné opatrenia:
-	dôrazná angažovanosť vlád členských štátov na všetkých úrovniach,
-	posilnenie paneurópskej dimenzie poskytovania služieb s čím súvisí  podpora interoperability, štandardov a multi-kanálového prístupu,
-	v oblasti poskytovania služieb prechod k prístupu stimulovaného dopytom a nie ponukou.

Energetické siete

Základné slobody obyvateľov Európy týkajúce sa voľného pohybu tovarov, voľného poskytovania služieb a voľnosti pri zakladaní firiem sa dajú zabezpečiť len v  prostredí plne otvoreného trhu, ktorý umožní zákazníkom voľne si vyberať dodávateľov a dodávateľom  voľne dodávať svojim zákazníkom výrobky a služby v požadovanej kvalite a množstve. 

Slovenská republika je súčasťou európskeho trhu s elektrinou, plynom a ropou, ktorého proces integrácie a liberalizácie intenzívne prebieha. Očakávané výhody pre koncových odberateľov elektriny a plynu sú najmä vyššia efektívnosť, zníženie ceny a vyššia úroveň služieb vyplývajúce zo zvýšenej konkurencie. Zároveň musia členské štáty EÚ zabezpečiť bezpečnosť dodávok energií, vrátane technickej bezpečnosti.

V  správe „Rozšírenie Európskej únie, úspechy a výzvy“, ktorú vypracoval p. Wim Kok pre Európsku komisiu sú uvedené odporúčania pre spoločný postup členských krajín Európskej únie v tejto oblasti. Plne súhlasíme s nasledovným tvrdením uvedenej správy: „Potrebujeme viac inovácií a reforiem k podpore rastu, konkurencieschopnosti a tvorby pracovných príležitostí na rozšírenom trhu. Aby EÚ a jej členovia premenili slová Lisabonskej stratégie na činy. Prioritu by mali mať také oblasti, ako je tvorba pracovných miest, investície do výskumu a liberalizácii energetiky, telekomunikácií a dopravy, aby spoločný trh lepšie fungoval. Noví členovia by mali byť už teraz zapojení do uplatňovania Lisabonskej stratégie.“

Základné ciele v oblasti energetiky je však možné dosiahnuť len na základe existencie fyzických cezhraničných energetických prepojení medzi členskými štátmi Európskej únie a projekty z tejto oblasti je potrebné chápať ako celoeurópsku prioritu. S pristúpením desiatich nových členských štátov je potrebné upraviť pravidlá o transeurópskych sieťach, najmä riešením postavenia pristupujúcich krajín a umožniť financovanie projektov spoločného záujmu pre rozšírenú Úniu. 

V súvislosti s nevyhnutnosťou existencie prepojenia Lisabonskej stratégie a trvaloudržateľného rozvoja je potrebné okrem budovania jednotného liberalizovaného trhu s energiou zamerať väčšiu pozornosť aj na možnosť využívania alternatívnych zdrojov energie s prepojením na Akčný plán pre environmentálne technológie. Takýto prístup by súčasne vytvoril silnejšiu väzbu medzi energetikou a oblasťou vedy, technologického vývoja a inovácií. 

Životné prostredie

Slovenská republika považuje za jednu z priorít environmentálnu dimenziu štrukturálnych reforiem a hospodárskeho rastu. V kontexte prípravy Strednodobého hodnotenia Lisabonskej stratégie považujeme za krok správnym smerom prijatie Akčného plánu pre environmentálne technológie na jarnom zasadaní Rady Európy 25. - 26.3.2004 v Bruseli. Oceňujeme, že Implementácia Akčného plánu pre environmentálne technológie je jednou zo súčasných priorít EK a predsedajúceho štátu Holandska, ako aj Veľkej Británie, ktorá bude ďalším predsedajúcim štátom.

Z hľadiska ochrany životného prostredia sme toho názoru, že je potrebné dôsledne presadzovať Akčný plán pre environmentálne technológie ako účinný nástroj na dosiahnutie trvalo udržateľného rozvoja v Európe. Vzhľadom na to Slovenská republika neuvažuje o zásadných zmenách priorít v tejto oblasti na úrovni SR ani EÚ. Navrhujeme, aby sa medzi priority v tejto oblasti zaradila aj problematika zavádzania environmentálnych technológií pre potreby nakladania s odpadmi, predovšetkým nebezpečnými.

V súčasnej dobe sa pripravuje návrh opatrení na implementáciu Akčného plánu pre environmentálne technológie v Slovenskej republike. V ňom budú zapracované aj opatrenia, ktoré pripravila Európska komisia. Slovenská republika navrhuje zaradiť medzi priority, na ktoré sa môže zamerať v tomto období: zavádzanie environmentálnych technológií v energetike, oceliarstve, vo vodnom hospodárstve a v odpadovom hospodárstve.

V tejto oblasti neboli doteraz prijaté špeciálne indikátory ani na úrovni EÚ, na základe ktorých by sa hodnotila realizácia Akčného plánu pre environmentálne technológie. Požiadavka na vytvorenie takýchto indikátorov bola vyslovená na zasadaní High Level Working Group Akčného plánu pre environmentálne technológie dňa 3. mája 2004 a dá sa očakávať, že budú v krátkom čase navrhnuté.

Závery a odporúčania

Tým, že 1. mája 2004 došlo v histórii EÚ k najväčšiemu rozšíreniu, sa stáva splnenie cieľov Lisabonskej stratégie pre úniu ešte väčšou výzvou. Lisabonská stratégia bolo vytvorená v roku 2000 a bola „šitá na mieru“ členským štátom EÚ 15. Aj keď bola Lisabonská stratégia prijatá európskou pätnástkou, ciele v nej zadefinované sú spoločné a záväzné pre celú súčasnú európsku dvadsaťpäťku. Slovenská republika zastáva názor, že na druhej strane rozšírenie únie znamená jedinečnú šancu a príležitosť na zlepšenie plnenia cieľov Lisabonskej stratégie.

Slovenská republika, ako aj ostatné nové členské štáty EÚ, majú ťažšiu východiskovú pozíciu pri plnení strategických Lisabonských cieľov, keďže de facto nastupujú už do rozbehnutého vlaku. Počas prístupového procesu bolo nutné sa zamerať v oblasti hospodárskej politiky na splnenie kodanských ekonomických kritérií zadefinovaných v roku 1997, ktoré vo svojej podstate nekopírujú ciele Lisabonskej stratégie a ich znenie je všeobecnejšie. Súčasne je potrebné brať do úvahy aj veľké rozdiely v reálnej ekonomickej výkonnosti „starých“ a „nových“ členských štátov únie. Aj napriek uvedenému sa Slovenská republika ako členský štát EÚ hlási k plneniu cieľov Lisabonskej agendy a má vzhľadom na pozitívne skúsenosti s realizáciou ťažkých štrukturálnych reforiem potenciál prispieť k ich plneniu na celoeurópskej úrovni. 

S tým, ako sa blíži jarný summit Európskej rady, ktorý sa bude konať na jar v roku 2005 a jeho predmetom bude strednodobé zhodnotenie Lisabonskej stratégie, je jasné, že pri realizácii cieľov Lisabonskej stratégie je potrebná v záujme udržania nádeje na ich splnenie, radikálna zmena. Je zrejmé, že ciele Lisabonskej agendy bude možné splniť len veľmi ťažko a jednoznačnou podmienkou ich úspešnej realizácie je urýchlená implementácia ťažkých štrukturálnych reforiem tak na úrovni únie, ako aj na úrovni jednotlivých členských štátov. 

Plneniu cieľov Lisabonskej stratégie je potrebné dať najvyššiu politickú prioritu tak na úrovni samotnej EÚ ako aj na úrovni jednotlivých členských štátov. Je potrebné prejsť od politických deklarácií k skutočnej realizácii reforiem, ktoré sú mnohokrát ťažké a bolestivé a z politického hľadiska často veľmi citlivé. 

V súvislosti s možnosťou nesplnenia Lisabonskej agendy a možnosťou, že v roku 2010 bude nutné verejne skonštatovať, že EÚ nebola schopná splniť to, čo si sama stanovila a vytýčila upozorňujeme, že to okrem samotného nesplnenia Lisabonskej stratégie bude znamenať  zníženie dôveryhodnosti v schopnosť únie realizovať potrebné reformy a tým zodpovedajúcim tempom zvyšovať kvalitu života svojich občanov. Sme toho názoru, že také niečo si EÚ v záujme svojej budúcnosti nemôže dovoliť.  

Slovenská republika je toho názoru, že práve rozšírenie EÚ o nové štáty, ktoré sa uskutočnilo k dátumu 1.5.2004 môže byť využité ako hnací motor reforiem v EÚ 25. Nové členské štáty aj po svojom vstupe naďalej realizujú ambiciózne štrukturálne reformy (viď. príklad Slovenska – daňová reforma a pod.) a majú výrazne vyššiu mieru hospodárskeho rastu, ako EÚ 15. Pri využití princípu otvorenej metódy koordinácie a výmeny skúseností medzi členskými štátmi, ktorého využívanie v praxi je zatiaľ obmedzené, môžeme takýmto spôsobom prispieť k naštartovaniu potrebných štrukturálnych reforiem v „starých“ členských štátoch a v tomto vidíme príspevok aj SR k zvyšovaniu konkurencieschopnosti európskej ekonomiky. 

Aj napriek národnej zodpovednosti jednotlivých členských štátov pri realizácii lisabonských cieľov vidíme „problematické oblasti“ spoločné pre väčšinu členských štátov EÚ. Ide o nasledovné prioritné oblasti a potreby:
o	na národných úrovniach je potrebné výrazne zvýšiť informovanosť a podporu verejnosti Lisabonskej agende a zdôrazniť, že jej úspešná realizácia sa v konečnom dôsledku prejaví na zvýšení životnej úrovne občanov,
o	efektívne hospodárenie zo zdrojmi verejných financií a v tejto súvislosti reforma európskeho sociálneho modelu, ktorý v súčasnosti výrazným spôsobom zaťažuje verejné rozpočty členských štátov a znamená časovanú bombu v tejto oblasti a realizácia adresných opatrení v oblasti starnutia obyvateľstva,
o	potreba pokračovať aj naďalej v reforme Spoločnej poľnohospodárskej politiky a zvyšovaní miery konkurencieschopnosti európskeho poľnohospodárstva,
o	reforma trhu práce a umožnenie „skutočného“ voľného pohybu pracovných síl – je zrejmé, že trh práce v EÚ je v porovnaní s hlavným konkurentom – USA príliš rigidný,
o	 za kľúčovú považujeme urýchlenú realizáciu opatrení v oblasti vedy, technologického vývoja a inovácií tak na úrovni EÚ, ako aj na úrovni členských štátov únie; v tejto súvislosti je nevyhnutné zabezpečiť reálne fungovanie princípu súdržnosti a solidarity v tejto oblasti a rovnomernejšie rozdeľovanie finančných prostriedkov zo spoločného rozpočtu EÚ prostredníctvom zvýšenia dôrazu na podporu základného výskumu, dobudovania výskumnej infraštruktúry a väčšej podpory menších projektov vhodných pre malé a stredné podniky.  

Z hľadiska inštitucionálnej organizácie Lisabonskej agendy je potrebné, aby sa pri realizácii jej jednotlivých opatrení implementoval princíp partnerstva (obdoba PPP z oblasti veľkých infraštruktúrnych projektov). Do plnenia cieľov Lisabonskej stratégie musia byť reálne zapojené všetky relevantné zložky spoločnosti tak na úrovni EÚ, ako aj na úrovni členských štátov.

V predkladanom dokumente chceme prezentovať názor Slovenskej republiky na to, ako je možné zvýšiť akceleráciu plnenia cieľov Lisabonskej stratégie, pričom ho chápeme ako úvodný príspevok Slovenskej republiky k diskusii na túto tému. Predkladaný dokument prezentuje názor Slovenskej republiky na problematiku strednodobého zhodnotenia Lisabonskej stratégie a súčasne obsahuje návrhy na konkrétne opatrenia, ktorých realizácia by mohla viesť k akcelerácii implementácie Lisabonskej reformnej agendy v Európskej únii. Na základe vyššie uvedených úvah uvádzame nasledovné prioritné závery:

•	V kontexte celého súboru strategických cieľov a priorít je zrejmé, že výsledkom Lisabonskej stratégie má byť podstatné zvýšenie konkurencieschopnosti EÚ, ktorá sa premietne do už spomínaného udržateľného hospodárskeho rastu a zvýšenej kvality života európskych občanov. Práve zvýšenie blahobytu a kvality života našich občanov musí byť základným a konkrétnym výsledkom realizácie Lisabonskej reformnej agendy.
•	Lisabonská stratégia v jej súčasnej podobe je príliš ťažkopádna a preťažená mnohými cieľmi, prioritami, podprioritami, usmerneniami a deklaráciami. Výsledkom strednodobého hodnotenia Lisabonskej stratégie musí byť jej oživenie prostredníctvom sústredenia sa na splnenie niekoľko jasne definovaných pôvodných cieľov Lisabonskej stratégie. Očakávame, že skupina na vysokej úrovni zadefinuje, ktorým smerom sa má Lisabonská stratégia v druhom polčase jej realizácie uberať a na ktoré základné a kľúčové oblasti sa má sústrediť. 
•	Skupina na vysokej úrovni by mala svoju pozornosť venovať vypracovaniu nového efektívneho systému hodnotenia jednotlivých členských štátov v oblasti realizácie Lisabonskej agendy, ktorý by vyvíjal efektívny tlak na jednotlivé členské štáty.
•	Odporúčame zvážiť určenie gestorskej Rady ministrov EÚ, ktorá sa bude na svojich rokovaniach prioritne zaoberať Lisabonskou agendou. Súčasne odporúčame v záujme posilnenia otvorenej metódy koordinácie a výmeny skúseností medzi jednotlivými členskými štátmi zriadiť  expertnú pracovnú skupinu Rady.
•	Obsahom odporúčaní skupiny na vysokej úrovni by malo byť aj zlepšenie realizácie otvorenej metódy koordinácie medzi jednotlivými členskými štátmi, ktorej praktické využitie v súčasnosti považujeme za nedostatočné. Určenie gestorskej Rady ministrov EÚ pre Lisabonskú stratégiu spoločne so zriadením expertnej pracovnej skupiny Rady chápeme ako príspevok k zlepšeniu koordinácie členských štátov v tejto oblasti na úrovni EÚ.  
•	Očakávame, že skupina na vysokej úrovni na základe informácií získaných od členských štátov EÚ vytipuje oblasti a členské štáty, ktoré v nich dosahujú najlepšie výsledky a na ich základe sformuluje svoje odporúčania aj pre členské štáty  s cieľom pokročiť pri implementácii opatrení potrebných pre naplnenie lisabonských cieľov.  
•	Skupina na vysokej úrovni by mala zvážiť odporúčanie, aby každý členský štát vypracoval svoju vlastnú „národnú Lisabonskú stratégiu“ a v rámci nej zistil svoje slabé a silné stránky a zadefinoval konkrétne opatrenia na implementáciu jej cieľov pri zohľadnení svojich národných ekonomických a politických špecifík. Takýto dokument by bol súčasne chápaný ako silný národný politický záväzok realizovať štrukturálne reformy.
•	Závery skupiny na vysokej úrovni by mali obsahovať odporúčania na konkrétne opatrenia spolu s rámcovým časovým harmonogramom, ktorých realizácia povedie k urýchlenému obnoveniu dôveryhodnosti a funkčnosti Paktu stability a rastu, ktorý Slovenská republika chápe ako strážcu makroekonomickej stability únie.   
•	Odporúčame skupine na vysokej úrovni zadefinovať nedostatky návrhu finančnej perspektívy na roky 2007 – 2013 z pohľadu akcelerácie plnenia cieľov Lisabonskej stratégie v EÚ 25, ako aj konkrétne odporúčania na zmeny. V tejto súvislosti by sme uvítali aj odporúčania týkajúce sa ďalšieho smerovania reformy Spoločnej poľnohospodárskej politiky.  
•	Pri príprave strednodobého hodnotenia Lisabonskej stratégie je potrebné zamerať sa aj na jej súlad zo základnými princípmi trvaloudržateľného rozvoja, ako aj vymedziť jasný vzťah medzi Lisabonskou stratégiou a Európskou stratégiou trvaloudržateľného rozvoja.  
•	Slovenská republika odporúča skupine na vysokej úrovni, aby jednu časť svojej správy v podobe konkrétnych odporúčaní venovala problematike externého pohľadu na Lisabonskú stratégiu v kontexte podpory pokračovaniu liberalizácie svetového hospodárstva a jej vplyvu a dopadov na zvyšovanie konkurencieschopnosti samotného hospodárstva EÚ. 
•	Za hlavný predpoklad zlepšenia situácie pri plnení cieľov Lisabonskej stratégie na úrovni EÚ považujeme zvýšené a urýchlené úsilie o vybudovanie reálne fungujúceho vnútorného trhu. V tejto súvislosti podporujeme „iniciatívu 4 predsedníctiev“ o zlepšenie kvality „acquis“ a považujeme za potrebné zrealizovať screening v súčasnosti platnej sekundárnej legislatívy EÚ z hľadiska jej dopadu na konkurencieschopnosť EÚ ako takej.