S t a n o v i s k o

 vlády Slovenskej republiky k návrhu skupiny poslancov NR SR 
na vyslovenie nedôvery vláde 

Vláda Slovenskej  republiky po oboznámení sa so znením návrhu skupiny poslancov konštatuje, že jestvuje rad objektívnych kritérií a hodnotení, ktoré presvedčivo vyvracajú tvrdenia, podľa ktorých „vláda už dlhodobejšie nezvláda riadenie základných funkcií štátu, prehlbuje sa hospodársky a sociálny úpadok spoločnosti, rozhodujúcim záujmom vlády je lacný výpredaj strategických podnikov do zahraničia...“. K týmto objektívnym hodnoteniam patria také výsledky pôsobenia vlády, akými sú prijatie Slovenskej republiky do organizácie pre ekonomickú spoluprácu a rozvoj, významný a v roku 1998, po štvorročnom pôsobení predchádzajúcej vlády nepredstaviteľný posun v rokovaniach o členstve v NATO, reálnosť úvah o vstupe do Európskej únie, nová pozícia Slovenska na medzinárodnej scéne, iné nazeranie na Slovensko ako na miesto pre investovanie. Tieto – a nielen tieto výsledky sú objektívne zmerateľnými dôkazmi zmien, ktoré vláda po r. 1998 dosiahla. Vláda k návrhu skupiny poslancov však nechce reagovať len týmito argumentmi. Predkladá preto vyjadrenia,  cieľom ktorých je podrobnejšie odpovedať na tvrdenia obsiahnuté v návrhu skupiny poslancov.

Vláda s tvrdeniami skupiny poslancov nesúhlasí, s mnohými hlboko nesúhlasí. To však neznamená, že nechcela a nechce dosiahnuť viac.

1. Sociálna oblasť

Výrazný obrat vo vývoji zamestnanosti od roku 1998 aj v dôsledku demografického vývoja  sa nedosiahol. Postupne sa však  podarilo jej pokles zastaviť a zaznamenať mierny nárast. Vyplýva to aj z  údajov ŠÚ SR. V rokoch 1998 – 2001 poklesol priemerný počet pracujúcich v SR o 3,4 %. V roku 1999 počet pracujúcich medziročne poklesol o 3 %, v roku 2000 o 1,4 % a v roku 2001 bol zaznamenaný rast priemerného počtu pracujúcich o 1 %.  Podľa údajov ŠÚ SR z podnikového výkazníctva v roku 2001 bol zaznamenaný rast priemerného počtu zamestnaných o 1,5 %.

Pri posudzovaní problému nezamestnanosti nemožno zabúdať na to, že už v rokoch 1996-98 sa zamestnanosť udržiavala umelo rôznymi spôsobmi. Išlo o  vysoké výdavky štátneho rozpočtu a čerpanie zahraničných úverov súkromnou sférou, z veľkej časti s využívaním štátnych záruk, politicky motivované udržiavanie zamestnanosti do volieb vo viacerých firmách, ktoré boli sprivatizované ľuďmi blízkymi bývalej vláde (hneď po nástupe súčasnej vlády, od októbra 1998 do januára 1999, sa zvýšil počet nezamestnaných o 69-tisíc), vývoj v stavebníctve, prudký nárast populácie v produktívnom veku (počas 90. rokov sa zvýšil počet  obyvateľov Slovenska v produktívnom veku o 334 tisíc, z 3 056 tisíc v roku 1990 na 3 390 tisíc v roku 2000), dôsledky zdedenej nevhodnej štruktúry hospodárstva s nadmernou sociálnou prezamestnanosťou a nízkou výkonnosťou pracovníkov, dôsledky procesov transformácie hospodárstva, nepružný trh práce, nedostatočná vzdelanosť a kvalifikácia pracovnej sily, regionálne rozdiely v nezamestnanosti a nízka mobilita pracovnej sily, nízko platená práca a existujúci sociálny systém, vysoký daňový a odvodový klin,  vysoká nelegálna zamestnanosť a slabá kontrola, rigidita trhu práce (nízky počet pracujúcich na iný než plný úväzok) a pod. Pri snahe o objektívne posudzovanie problému nezamestnanosti sú tieto argumenty nepochybne akceptovateľné.

Vláda SR sa problematike (ne)zamestnanosti venovala v širokom rozsahu, pričom doteraz boli prijaté nasledovné dokumenty a opatrenia:

- Koncepcia politiky zamestnanosti do roku 2002, prijatá v novembri 1999 
- novela zákona č. 387/ 1996 Z.z. o zamestnanosti (september 2001)
- program zamestnávania dlhodobo nezamestnaných na verejnoprospešných  prácach (od 1. augusta 2000)
- Národný plán zamestnanosti  (november 2000) (za 1 rok realizácie nemohol vyriešiť nezamestnanosť a ani to nie je jeho prvoradou úlohou – jeho opatrenia sú zamerané na odbornú prípravu a vzdelávanie v súlade s požiadavkami trhu práce, aktivizáciu nezamestnaných, poradenstvo a pod.)
- Zákon o inšpekcii práce 
- Dohoda o spolupráci pri koordinácii výkonu kontroly nelegálnej práce medzi MPSVR SR, MF SR, MV SR, NÚP, Sociálnou poisťovňou a Úradom bezpečnosti práce SR,  na pomoc pri eliminácii nelegálnej práce
- pripravuje sa zákon o nelegálnej práci, ktorý má upraviť celkový komplex otázok v tejto oblasti (v súčasnosti je v medzi rezortnom pripomienkovom konaní) 
- boli schválené zákony tzv. reformy pracovného práva - nový Zákonník práce,   Zákon o verejnej službe a Zákon o štátnej službe, ktoré, po dohode so sociálnymi partnermi, boli doplnené a  zmenené v zmysle požiadaviek zamestnancov i zamestnávateľov. 
 - Na prekonanie regionálnych rozdielov v oblasti zamestnanosti a zvýšenie flexibility trhu práce sa realizujú tieto aktivity: program štátnej pomoci na rozvoj okresov s vysokou mierou nezamestnanosti – poskytovanie štátnej pomoci formou dotácie na hospodársky rozvoj pre štrukturálne a ekonomicky postihnuté regióny, Národný plán regionálneho rozvoja – komplexná analýza hospodárskeho a sociálneho rozvoja Slovenska a návrhy na prekonanie bariér tohto rozvoja, Sektorové operačné programy – komplexné riešenia regionálneho rozvoja z hľadiska jednotlivých sektorov; analýza súčasného stavu a možnosti rozvoja vrátane cieľov, nástrojov, finančného a organizačného zabezpečenia, Program PHARE v oblasti ekonomickej a sociálnej súdržnosti – aktivity v oblasti rozvoja výrobného sektora, ľudských zdrojov a podnikateľskej infraštruktúry.

- K ďalším opatreniam patria najmä:
- polročné odvodové prázdniny pre zamestnávateľa, ktorý príjme dlhodobo nezamestnaného od 1.1. 2001 (zamestnávateľ môže mať úľavu 38% poistných odvodov počas piatich mesiacov), 
- model štart pre absolventa (štát bude hradiť zamestnávateľovi tri mesiace náklady, ak zamestná nezamestnaného od 1.1. 2002),
- model cestovný lístok za prácu hradí štát (preplácanie cestovných nákladov nezamestnanému, ak si nájde prácu mimo svojho bydliska) od 1.1.2002.

Skutočnosťou je, že celkový rast priemernej nominálnej mesačnej mzdy zamestnancov hospodárstva SR v rokoch 1998 – 2001 predstavuje cca 23,6 % a s prihliadnutím na  prognózy na rok 2002 možno očakávať prírastok o vyše jednu tretinu. 

Z celkového počtu poberateľov dávky sociálnej pomoci je 91% nezamestnaných evidovaných na úrade práce. To znamená, že pozícia na trhu práce predstavuje najpodstatnejší indikátor ohrozenia chudobou. Nie všetky skupiny obyvateľstva sú v rovnakej miere ohrozené chudobou, čo predovšetkým vyplýva z ich postavenia či vylúčenia z trhu práce. 

Pokles reálnej hodnoty dôchodkov predstavuje od roku 1998 hodnotu cca 5,5 %.

Svetová banka na základe svojej analýzy považuje politiku Slovenskej republiky na zamedzenie chudoby za efektívnu.

Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky v júni 2002 predloží vláde SR návrh Stratégie boja proti chudobe a sociálnemu vylúčeniu, v ktorom bude rozpracovaný harmonogram postupov na  zamedzenie šíreniu chudoby. 

Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny SR pripravilo návrh zákona o sociálnom poistení, ktorý mal byť  v súlade s organizačným harmonogramom predložený na rokovanie vlády SR v  októbri 2001 a  Národnej rade SR do konca roku 2001. Posun vo finálnej fáze vznikol z titulu zložitých rokovaní so sociálnymi partnermi v rámci pripomienkového konania predovšetkým v súvislosti s vyrovnávaním dôchodkového veku žien a mužov v SR a riešením zásadných rozporov ohľadom univerzálnosti základného systému sociálneho poistenia so silovými rezortmi. Vláda SR schválila návrh zákona o sociálnom poistení 27. februára 2002 uznesením č. 153. Návrh zákona bol následne predložený do Národnej rady SR.

Základným princípom reformy pracovného práva bolo oddeliť  verejnoprávne                    a súkromnoprávne pracovné vzťahy a harmonizovať naše pracovné právo s právom EÚ.

Na rokovaní RHSD SR 18. marca 2002 bol predložený návrh podpredsedu vlády pre ekonomiku na novelizáciu Zákonníka prace. Návrh na novelizáciu, ktorú žiadali zástupcovia zamestnávateľov ma 18 novelizačných bodov. Svojim obsahom boli však najzásadnejšie požiadavky na zvýšenie maximálneho týždenného pracovného času a na ponechanie inštitútu dohôd o pracovnej činnosti. Na rokovaní RHSD SR sociálni partneri dospeli k dohode vo všetkých bodoch. Zásadné požiadavky dotykajúce sa pracovného času a dohôd o pracovnej činnosti sa dohodli riešiť na prechodné obdobie do 31. marca 2007.

2.  Hospodárstvo

Vláda po nástupe musela riešiť hlbokú nerovnováhu v hospodárstve zapríčinenú rastovým a investičným prehriatím hospodárstva bez vlastného zdrojového základu spôsobeného predchádzajúcou vládou. Miery rastu v rozmedzí 6,2-6,7%, ktoré boli vykázané v r. 1995-1997, prekročili možnosti hospodárstva a zapríčinili vysokú nerovnováhu ekonomiky. Z týchto dôvodov bola vláda nútená znížiť neudržateľne vysokú mieru rastu. Pritom hospodárstvo nezaznamenalo pokles, len zníženie rastu. Rok 1999 vytvoril predpoklady pre akceptovateľný rast, pritom prijatý stabilizačný program vlády bol sťažený nezamestnanosťou,  vysokým deficitom verejných financií a zaostávaním štruktúrnych zmien mikrosféry. 

V roku 2000 sa už zaznamenal vyšší prírastok HDP. Rast pokračuje aj v r. 2001 a 2002 s prirodzenými sezónnymi výkyvmi v produkcii stavebníctva a poľnohospodárstva. Výkonnostná medzera voči vyspelým krajinám EÚ sa iba mierne zmenšila najmä v dôsledku pomalosti rastu produktivity práce v podnikovej sfére. 

Hospodársky rast v  r.  2001 v stálych cenách dosiahol oproti predchádzajúcemu roku hodnotu 3,3%. Jeho štruktúru tvorili: konečná spotreba vzrástla o 5,2%, tvorba fixného kapitálu o 11,6%, dovoz vzrástol o 11,7% a vývoz o 6,5%. V roku 2001 sa zvýšil deficit zahraničného obchodu na 103 mld. Sk. Je to dôsledok výkonnosti celej ekonomiky a globálnych podmienok hospodárskeho a zahraničnoobchodného vývoja. Prejavili sa v ňom dôsledky pomalosti štruktúrnych zmien podnikovej sféry a najmä pomalé zvyšovanie konkurencieschopnosti výrobkov. Vplyv mal aj rast príjmov obyvateľov a najmä výplata dlhopisov občanom. Deficit platobnej bilancie má však iný charakter ako to bolo v r. 1996. Vtedy sa na jeho financovanie využívali dlhodobé a nevýhodne úročené zahraničné úvery. Teraz je krytý prebytkom na kapitálovom účte platobnej bilancie. Vtedy mal silný menový vplyv, teraz nemá dosah na menový vývoj.

Vláda sa problémom deficitu zahraničného obchodu viackrát zaoberala. Prijala rad opatrení na eliminovanie nežiadúcej výšky deficitu obchodnej bilancie, ktoré by mali prispieť k postupnému obratu vo vývoji v tejto oblasti.

Pre vývoj verejných financií je dôležitou skutočnosť , že  vláde sa podarilo znížiť  deficit verejných financií z úrovne 4,6% HDP v r. 1999 pod štvorpercentnú hranicu. Pôvodný zámer vlády bol ambicióznejší - 2% HDP. Pod túto hodnotu sa podarilo znížiť deficit štátneho rozpočtu, ktorý činil 1,8% HDP. Pre rok 2000 sa vo finančnej politike sledoval zámer znížiť deficit štátneho rozpočtu na 2% HDP, skutočný deficit bez nákladov na reštrukturalizáciu bol ešte nižší – 1,7% HDP. S nákladmi na reštrukturalizáciu dosiahol  3,1% HDP. 

Európskej komisii sú známe príčiny rastu deficitu a vo svojej správe iba pripomína, že Slovensko bude musieť výraznejšie znížiť výdavky štátneho rozpočtu a pred vstupom do Európskej únie konsolidovať verejné financie tak, aby verejný dlh alebo deficit štátneho rozpočtu neohrozovali finančnú stabilitu krajiny a nevytvárali tlak na menu. 

Vláda SR svojim rozhodnutím o prevzatí časti zlého úverového portfólia zo štátom vlastnených bánk vzala na seba zodpovednosť za konsolidáciu bankového sektora. Mohla postupovať aj iným smerom, ktorý by bol znamenal úpadok troch najväčších bánk, rozklad bankového sektora a podstatné zhoršenie ratingu krajiny,  úverových podmienok a bankových služieb. Takýto vývoj by bol neprijateľný a preto musela prijať jedine akceptovateľné rozhodnutie o reštrukturalizácii úverového portfólia bánk. Následné procesy narábania s odsunutými pohľadávkami, ich vymáhanie alebo kapitalizáciu bude vláda ďalej kontrolovať a je odhodlaná zabrániť zneužitiu vzniknutých podmienok na obohacovanie subjektov  na úkor štátu. 

3. Privatizácia 

Vláda SR sa vo svojom Programovom vyhlásení zaviazala, že bude pokračovať v privatizačnom procese a vytvorí podmienky, aby sa privatizácie mohli zúčastniť aj zahraniční investori. Bez privatizácie štátnych podnikov a bánk nie je možné pokračovať v procese reštrukturalizácie ekonomiky Slovenska. Súvisiace príjmy z privatizácie sú taktiež dôležitou podmienkou reforiem a zmierňovania ich sociálnych dopadov. Bez privatizácie by taktiež nebolo možné dodržať záväzok minulej vlády – vyplatiť  občanom dlhopisy FNM. Tieto ciele vlády SR našli aj priaznivú medzinárodnú odozvu. MMF v tejto súvislosti zdôraznil: „Zrýchlená privatizácia telekomunikácií a iných štátom vlastnených   spoločností by nielen poslala dôležité posolstvo o otvorenom postoji vlády voči zahraničným investorom, ale tiež by poskytla podstatnú podporu pre platobnú bilanciu“.

Rozhodnutie o privatizácii strategických podnikov prijala NR SR v septembri 1999, kedy parlament schválil novelu Zákona 92/1991 o podmienkach prevodu majetku štátu na iné osoby. Prijatie tejto novely umožnilo, aby sa objektom privatizácie mohli stať aj podniky, ktoré majú charakter monopolu. Pri rozhodovaní o privatizácii SPP, ZSE, SSE, VSE, Transpetrolu a SE  musí byť zachovaná trvalá majetková účasť štátu alebo FNM na podnikaní v rozsahu minimálne 51 %. Prvoradým cieľom privatizačných transakcií u týchto podnikov bolo a je prostredníctvom strategického investora zvýšiť význam podniku, zapojiť sa do európskych infraštruktúr a získať čo najvyšší privatizačný výnos pre štát. Prvé dva ciele zároveň zabezpečia rozvoj podniku a tým aj zvýšenie hodnoty majetkového podielu štátu.

Ďalšími významnými zmenami v privatizácii, ktoré prijala táto vláda a ktoré podstatným spôsobom zvýšili zodpovednosť vlády za privatizáciu, jej transparentnosť a informovanosť občanov a záujemcov, sú:

-	všetky rozhodnutia o privatizácii schvaľuje vláda SR. Tým sa podstatným spôsobom zvýšila transparentnosť privatizácie a informovanosť občana o každom privatizačnom rozhodnutí,
-	zámer o privatizácii podnikov charakteru prirodzeného monopolu predkladá vláda SR na posúdenie NR SR. Národná rada bola tak informovaná o cieľoch a krokoch v privatizácii takých významných podnikov ako Transpetrol, SPP, energetické rozvodné podniky. Takýto rozmer informovanosti poslancov nezabezpečila žiadna predchádzajúca vláda,
-	celá agenda privatizácie je dostupná verejnosti. Na internetovej stránke ministerstva privatizácie sú zverejnené všetky materiály, vrátane ponúk jednotlivých záujemcov o privatizáciu, kritéria rozhodovania a pod.,
-	do výberových komisií sú prizývaní nielen predstavitelia rezortov a FNM SR, ale aj poslanci, vrátane opozičných. Takúto možnosť kontroly privatizácie zo strany opozície neposkytla žiadna predchádzajúca vláda

Rok 2001 bol rokom, kedy vláda SR prijala rozhodnutia o privatizácii Slovenskej sporiteľne, VÚB, IRB a Slovenskej poisťovne. Významným privatizačným krokom bol predaj 49% Transpetrolu. Tento rok je rokom privatizácie 49% akcií SPP  a rozvodných energetických podnikov. Nejde o žiadny panický výpredaj, ale o zavŕšenie viac ako dvojročných príprav – od schvaľovania zámeru privatizovať až po jeho realizáciu.

Privatizácia bankového sektoru, Transpetrolu a SPP je hodnotená pozitívne  v periodických správach MMF a Európskej únie. V správe pracovného kolektívu MMF pre rok 2001 (z 12. júla 2001) sa uvádza: „... po reštrukturalizácii veľkých štátnych bánk minulý rok sa podstatne znížil podiel nedobytných úverov a preto sa bankový systém považuje za zdravý. Nepochybne tu bolo zaznamenané výrazné zlepšenie vo finančnej situácii komerčných bánk.“ V Pravidelnej správe EÚ o pokroku Slovenska v prístupovom procese z 13. novembra 2001 sa uvádza: „Privatizácia, najmä v bankovom sektore, a reštrukturalizácia podnikov dosiahli počas posledného roka značný pokrok“.

V porovnaní s privatizáciou realizovanou v období rokov 1994 – 1998 sa podstatným spôsobom zvýšili výnosy z privatizácie. Kým v predchádzajúcich rokoch sa kúpne ceny za také významné podniky ako Slovnaft, VSŽ Košice, Nafta Gbely, Matador, Duslo Šaľa a ďalšie pohybovali v zlomkoch nominálnej hodnoty ich majetku, privatizácia VÚB, Slovenskej poisťovne, Slovenskej sporiteľne, Transpetrolu, SPP znamená výnos rovnajúci sa násobkom predávanej hodnoty. Príkladom môže byť SPP – štát predal akcie v nominálnej hodnote 25,6 mld. Sk za 130 mld. Sk, teda za viac ako päťnásobok. Tieto príjmy prichádzajú v relatívne krátkom čase po podpise zmlúv a teda nie v 10-ročných splátkach, čo bolo pravidlom v predchádzajúcej privatizácii. Privatizáciou, ktorú uskutočnila táto vláda, sa získali prostriedky na vyplatenie 35 mld. záväzku v podobe dlhopisov FNM SR, na naštartovanie dôchodkovej reformy, ale aj na riešenie mnohých dlhov a záväzkov z minulosti. Vstup strategických investorov do privatizovaných podnikov nielenže zvyšuje šance na ich ďalšiu prosperitu, ale je aj dôkazom o rastúcej dôvere zahraničia v privatizáciu na Slovensku.

  
4. Krach nebankových subjektov

Vláda Slovenskej republiky sa intenzívne zaoberá situáciou, ktorá nastala v súvislosti s krachom nelicencovaných subjektov. Svoj postoj k tejto problematike prezentovala v „Komplexnej informácii vlády Slovenskej republiky o stave a situácii v nebankových finančných subjektoch a vykonaných opatreniach vlády SR“ Túto informáciu vzala na vedomie Národná rada Slovenskej republiky 13. marca 2002.

Vyšetrovanie činnosti nelicencovaných subjektov naďalej pokračuje. Vláda SR sa jeho výsledkom bude zaoberať na svojom zasadnutí.

Tvrdenie, že spoločnosť AGW s.r.o. vznikla v roku 1999 a AGW a.s. v roku 2001 je správne. Je však tiež pravda,  že spoločnosti BMG Invest,  s.r.o a Horizont Slovakia, a.s., vznikli 4.1.1995 a 26.7.1996. Práve tieto dve spoločnosti totiž vyzbierali od občanov podstatnú časť celkových vkladov v nebankových inštitúciach.

To, že bankové inštitúcie pred rokom 1998 poskytovali pre občanov výhodné zhodnocovanie vkladov, bolo pre občanov nesporne výhodné. Vysoké úročenie vkladov však sprevádzala nedostupnosť úverov pre podnikateľov a neefektívna alokácia týchto vkladov v ekonomike na základe klientelizmu a korupcie v štátnych bankách ovládaných politickými nominantmi bývalej vlády. 

Cenou za takéto riadenie bánk do roku 1998 sú náklady na ich ozdravenie, ktoré musela realizovať až nová vláda. Prínosom tohto ozdravenia sú aj nižšie úrokové sadzby pre podnikateľov ale na druhej strane aj pre občanov. Je otázka, či práve ekonomické deformácie ako dôsledok politiky bývalej vlády nevyvolali u občanov očakávania tridsať a viac percentného zúročovania vkladov. Takéto úročenie ešte pred rokom 1998 umožnilo spoločnostiam ako BMG a Horizont začať financovať svoje podnikanie prostredníctvom vkladov od občanov. 

Tvrdenie, podľa ktorého pred rokom 1999 mali banky všeobecnú dôveru a vklady v nich sa považovali za bezpečne uložené, je účelovo použitá polopravda. Viaceré menšie banky po niekoľkoročnom vedení podnikateľmi blízkymi bývalej vláde boli nútené  ukončiť svoju činnosť krátko po nástupe novej vlády. To spôsobilo že občania Slovenska sa v roku 1999 prvýkrát stretli s krachom bankovej inštitúcie. Ich vklady však boli 100% garantované štátom a naďalej sú, hoci už len do výšky 90%. Naďalej však platí, že vklady občanov v bankách sú najbezpečnejšie uložené prostriedky.

Uvádzané opatrenia bývalej vlády na obmedzenie rizík spojených s činnosťou nebankových subjektov, napr. novela zákona o bankách č. 44/98 zrejme neboli veľmi účinné. Aj v návrhu skupiny poslancov NR SR na vyslovenie nedôvery vláde SR sa poznamenáva, že ho nebankové subjekty začali obchádzať. Až legislatívne opatrenia tejto vlády, medzi nimi napríklad aj spomínaný zákon o kolektívnom investovaní, ale aj mnohé ďalšie opatrenia, podrobne popísané v informácií vlády poskytnutej NR SR, obmedzili priestor pre nelicencované subjekty. 

Vláda Slovenskej republiky si bola vedomá rizík spojených s investovaním občanov do nelicencovaných subjektov. Keďže však tieto subjekty pôsobili ako klasické obchodné spoločnosti na základe Obchodného zákonníka, nemala možnosť zasahovať priamo do ich podnikateľskej činnosti, ale ani do rozhodnutí občanov o tom kam a s akým rizikom investujú svoje úspory. Vláda a jej jednotliví predstavitelia však na toto riziko  upozorňovali nielen vo svojich vyjadreniach, ale aj prostredníctvom informačnej kampane v roku 2000. Rovnako prostredníctvom už spomínaných legislatívnych opatrení na jednej strane obmedzili priestor pre nelicencované subjekty, ale aj vytvorili priestor pre nové formy bezpečnejšieho zhodnocovania úspor obyvateľov napríklad formou investovania do podielových fondov.

5. Pôdohospodárstvo

Pôdohospodárstvo v uplynulých rokoch prechádzalo významnými zmenami. Spolu s nepriaznivým klimatickým rokom 2000 sa tieto zmeny prejavili v znížení celkovej produkcie . V roku 1999 sa znížila medziročná produkcia o 6,8% a v r. 2000 v dôsledku extrémneho sucha o 10,8%. V roku 2001 sa naopak zvýšila oproti r. 2000 o 2,5%. V r. 2001 sa zvýšil aj počet rentabilných podnikov a fariem a zlepšila sa  aj finančná situácia poľnohospodárskych podnikov. Keďže vplyvom sucha v r. 2000 klesli výnosy  väčšiny plodín a obilnín, chýbajúce bolo treba zabezpečiť dovozom. Zhoršila sa finančná situácia podnikov a preto vláda rozhodla o poskytnutí náhrady škody.

Vláde sa vytýka, že za tri roky vládnutia sa kúpilo menej traktorov, ako za jediný rok predchádzajúcej vlády. Podľa údajov štatistiky počet traktorov v poľnohospodárstve sa v r. 1996-1998 znižoval. Tento medziročný pokles bol 924 kusov r. 1997 oproti 1996, r. 1998 oproti 1997 o 659 kusov a r. 1999 oproti r. 1998 sa počet traktorov znížil o 1154. V roku 2000 počet traktorov klesol iba o 434, kým za 3 roky predchádzajúcej vlády o 1583 traktorov. 

Investičný dlh v poľnohospodárstve má podľa VÚEPP predstavovať 15 mld Sk, pravda, keď sa počíta podľa mechanizačných noriem bývalých JRD a ŠM. Rovnaký dlh sa napočítal aj v potravinárstve. Tu si však treba uvedomiť, že ide o odvetvie, ktoré ovláda súkromný kapitál a verejné zdroje sa preto nemôžu zúčastňovať na jeho investičnej obnove.

Príprava vstupu poľnohospodárstva Slovenska do Európskej únie z viacerých hľadísk patrí medzi veľmi náročné úlohy. Vláde je známe, že každá z členských krajín má odlišné poľnohospodárstvo a rozdielnu poľnohospodársku politiku. Spoločná poľnohospodárska politika sa iba tvorí a s ňou aj princípy podpory poľnohospodárstva. V blízkej budúcnosti sa celé európske poľnohospodárstvo nevyhne určitým štruktúrnym zmenám, zvýšeniu jeho efektívnosti, istej deľbe práce a najmä podstatnému rastu výkonnosti poľnohospodárskej práce. Aspoň v krajinách strednej a východnej Európy. Rovnako sa nemožno vyhnúť cenovým zmenám poľnohospodárskych a potravinárskych produktov a preskupovaniu výnosov v prospech poľnohospodárskej prvovýroby. 

Poľnohospodárstvo Slovenska bude musieť zavŕšiť začatý reformný proces. V tomto procese sa vyriešia vlastnícke vzťahy k pôde, platby za použitie pôdy, vyrovnajú sa cenové nezrovnalosti, zmení štruktúra výroby a jej regionálne rozloženie. Veľmi náročné budú požiadavky na ochranu životného prostredia, nákladná bude cesta prijatia noriem a foriem ochrany práce, osôb a zvierat,  technologická premena a prijatie hygienických noriem potravín a krmovín. Toto všetko je vláde známe a preto vyjednávacia pozícia v rámci Európskej únie nie je týmto oslabená alebo bezmocná. Slovensko chce získať všetko to, čo pristupujúce krajiny môžu získať, ochraňovať, čo ochraňovať treba. Nemožno však nevidieť, že produktivita práce v poľnohospodárstve je nízka, podiel poľnohospodárstva na HDP je oveľa nižší ako podiel zamestnávaného obyvateľstva, ceny potravín sú nižšie ako náklady na ich výrobu, že odvetvie je ešte neúplne konsolidované a vyžaduje nemalú podporu. 
Vláda predpokladá, že všetky tieto a ďalšie problémy sa vyriešia v predvstupovom a prechodnom období, ktoré vyrovnajú tlak lacnejších poľnohospodárskych produktov na náš trh a budú dané do súladu s krajinotvorbou agrárneho sektoru. Nemôže však vyriešiť všetky problémy agrárneho sektoru zvýšením cien aj základných potravín. Preto akceptovala politiku postupných a viacročných zmien a úprav.

6. Doprava a telekomunikácie 

Tvrdenie, že problematiku železníc vláda SR nezvládla je neodôvodnené. Prijatie Projektu transformácie a reštrukturalizácie Železníc SR v roku 2000 oprávnene treba považovať za významný systémový krok. Štátny rozpočet v rokoch 1998 –2001 poskytoval v jednotlivých rokoch viac peňažných prostriedkov na krytie strát z výkonov vo verejnom záujme ako v predchádzajúcom období.

Riešenie finančnej situácie železníc kvôli existujúcim dlhom z predchádzajúcich období však nie je jednoduchý proces. Treba ho posudzovať v kontexte problematiky  verejných financií. Oddlžovanie železníc pokračuje aj roku 2002, keď z mimorozpočtových zdrojov sa na krytie strát z výkonov vo verejnom záujme z predchádzajúcich období má použiť 4,4 mld. Sk.

Proces výberu strategického partnera pre Slovenské telekomunikácie, a.s. zabezpečoval finančný poradca Konzorcium Deutsche Bank a právny poradca White  Case, ktorí boli vybraní na základe transparentného medzinárodného výberového konania.

Na základe legislatívnych úprav v roku 1995 sa začala príprava transformácie Slovenských telekomunikácií, štátneho podniku, na akciovú spoločnosť so 100 %-nou majetkovou účasťou štátu (zákon č.192/1995 Z.z.). V máji 1996, v júni 1997 a v priebehu roka 1998 MDPT niekoľkokrát predložilo vláde návrh transformácie ST š.p. na akciovú spoločnosť. Materiál o transformácií ST š.p. na a.s. so 100% účasťou štátu bol nakoniec prerokovaný až v decembri 1998. Ďalšia etapa, ktorou mal byť proces vstupu zahraničného kapitálu do akciovej spoločnosti so 100%-nou účasťou štátu, sa v roku 1998 vôbec nerealizovala napriek tomu, že Telekomunikačná politika SR prijatá uznesením vlády č. 981/1995 predpokladala už začiatkom roku 1998 využitie takto získaného kapitálu na modernizáciu telekomunikačnej infraštruktúry ST. Dopad oneskorenia rozhodnutia o vstupe zahraničného kapitálu sa prejavil v niektorých ukazovateľoch aj v odchýlení od Telekomunikačnej politiky SR, v ktorej sa predpokladalo použitie investícií od strategického partnera od r. 1998. Niektoré hlavné ciele TP II, stanovené ku koncu r.1999, sa následkom tejto zložitej finančnej situácie nepodarilo úplne splniť. 

Na základe návrhu zámeru a postupu privatizácie, ktorý vzala vláda SR na vedomie v októbri 1999 (uznesením č. 928 A.1) bolo pre strategického partnera Slovenských telekomunikácií, a.s. určených 51 % akcií, pre Fond národného majetku SR 15 % a 34 % ostane vo vlastníctve štátu a v správe Ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií SR. 

Dňa 30. novembra 1999 Národná rada SR svojim uznesením č. 614 vzala tento postup na vedomie.

Vláda SR si zachovala vplyv v Slovenských telekomunikáciách, a.s. aj po privatizácii.  Poplatok za 51 % akcií preto zodpovedá reálnej hodnote ST, a.s. v r. 2000, keď už strategický partner mal do obdobia skončenia monopolu na základnú telefonickú službu len 2 roky (napr. na rozdiel od ČR, kedy sa predaj uskutočnil cca 5 rokov pred úplnou liberalizáciou, čo sa odrazilo aj na hodnote Českého Telekomu).

V júli 1999 boli pridelené 2 licencie na poskytovanie služby GSM 1800 súčasným operátorom EuroTel Bratislava, a.s. a Globtel GSM, a.s. vzhľadom na to, že ani po opätovnom vypísaní medzinárodného výberového konania v januári 1999 sa neprihlásil žiaden záujemca. Dôvodom bolo najmä obsadenie zvyšnej časti frekvenčného pásma GSM 900 inými službami, čím toto pásmo nemohlo byť pridelené záujemcom o poskytovanie služby GSM 1800, ktorí to požadovali. 

Nie je pravdivé tvrdenie, že všetky frekvencie z pásma GSM 1800 boli pridelené súčasným operátorom (v tom čase dobe to nebolo ani možné, nakoľko toto pásmo bolo do jesene 2001 obsadené službami Ministerstva obrany SR). Pridelila sa im len časť tohto frekvenčného pásma. Časť pásma (rovnocenná) je rezervovaná aj pre tretieho operátora.

Výberové konanie na UMTS ešte nebolo ukončené, je predčasné ho hodnotiť. Licencie UMTS v súlade so súčasnými licenciami sú ponúknuté aj EuroTelu a Globtelu, potenciálni uchádzači sa teda uchádzajú o tretiu UMTS licenciu a tretiu GSM licenciu. SR zatiaľ neporušila žiadne zásady ani princípy vytvárania konkurenčného prostredia v oblasti mobilných komunikácií a ani nikdy jej to nebolo zo strany EK vytýkané.

Podľa nového zákona o telekomunikáciách je od 1. júla 2000 výkonom funkcie regulácie v oblasti telekomunikácií (vrátane cenovej regulácie) poverený jediný nezávislý národný regulačný orgán - Telekomunikačný úrad SR. Nový zákon o telekomunikáciách podporuje najmä transparentnosť, hospodársku súťaž a zjednodušenie regulačného prostredia, postavenie nezávislého regulačného orgánu v telekomunikáciách, otvorený prístup do siete, poskytovanie univerzálnej telekomunikačnej služby a jej financovanie, vytvorenie štandardného licenčného systému. Vydávanie licencií a povolení sa uskutočňuje v zmysle nového zákona o telekomunikáciách (č.195/2000 Z.z.), ktorý je účinný od 1. júla 2000 a ktorý zabezpečuje podmienky na vytváranie konkurenčného prostredia v telekomunikáciách. Ustanovenia zákona č.195/2000 Z.z. týkajúce sa licenčného procesu majú za cieľ zjednodušiť a stransparentniť udeľovanie licencií. Snahou regulačného orgánu je vydávať všeobecné povolenia na vykonávanie telekomunikačných činností, čím sa  zníži počet individuálnych licencií a stimuluje sa podnikateľský sektor.  Vydávanie licencií sa v zmysle tohoto zákona zabezpečuje transparentným spôsobom

V zákone o štátnom rozpočte na rok 2002 je stanovená na výstavbu diaľnic a rýchlostných ciest suma 10,697,6 mld. Sk. Zdroje krytia sú v plnej kompetencii MF SR.

Pozemky vo vlastníctve štátu, ktoré boli uznesením vlády č. 315/2000 prevedené na akciovú spoločnosť METRO sa nachádzajú v zóne Pribinovej ulici. Na túto zónu úzko nadväzuje novostavba Slovenského národného divadla a lodná osobná doprava na Dunaji. Má sa naplniť úmysel mesta spred dvoch desaťročí premeniť túto nevyužitú zónu v blízkosti centra hlavného mesta na aktívnu kultúrno-obchdnú zónu mesta s využitím dominanty hl. mesta. 

Prevodom pozemkov nebola akciová spoločnosť Slovenská plavba a prístavy nijako dotknutá a ani vodná doprava na Slovensku ohrozená, pretože prevedené pozemky z väčšej časti SPaP, a.s. nevyužívala priamo na prekladnú alebo skladovaciu činnosť tovarov.

Koncepcia rozvoja vodnej dopravy Slovenskej republiky (ďalej len „Koncepcia“) bola prijatá uznesením vlády č. 469 zo dňa 21. 6. 2000. 

Hospodárske výsledky spoločnosti Slovenská plavba a prístavy a.s.  (SPaP) za roky 1997 a 1998 vykazovali stratu vo výške 350 mil. Sk, resp. 185 mil. Sk. Táto kritická situácia si vyžadovala realizáciu reštrukturalizačných opatrení vo vedení spoločnosti, ako aj zníženie počtu nadbytočných zamestnancov. Počet zamestnancov sa od roku 1998 znížil o 438 zamestnancov, teda nie o 700. V tomto období boli odpredávané len plavidlá bez platných lodných dokladov, ktoré predstavovali nevyužiteľný dubiózny majetok. V spoločnosti v rámci reštrukturalizácie sa realizovala centralizácia obchodnej činnosti, ktorá priniesla pozitívne výsledky. Dôsledkom reštrukturalizačných opatrení bola stabilizácia spoločnosti a postupné zlepšenie jej hospodárenia. V roku 1999 už hospodársky výsledok spoločnosti predstavoval zisk vo výške 3,6 mil. Sk, roku 2000 zisk 15,1 mil. Sk a roku 2001 43,1 mil. Sk, čo predstavuje výrazné ozdravenie spoločnosti.

Námorná doprava SPaP bola od roku 1996 stratová v dôsledku nevyhovujúcej štruktúry lodného parku, ktorý tvorili morálne zastarané lode s vysokými prevádzkovými  nákladmi. Ďalším negatívom je situácia na svetovom námornom trhu, ktorý je poznačený hospodárskou recesiou a prejavuje sa nízkou úrovňou prepravných sadzieb. Ich úroveň sa v poslednom období znížila asi o 30 %. Dôsledkom týchto skutočností bola vysoká stratovosť tejto činnosti, ktorá sa v priemere pohybovala okolo 50 mil. Sk ročne. Takúto vysokú stratu museli sanovať iné divízie spoločnosti, čo z dlhodobého hľadiska nebolo ďalej únosné. Nezodpovedá skutočnosti tvrdenie, že lode nemali platné lodné doklady. Situáciu námornej dopravy FNM ako majoritný vlastník dobre poznal a na základe dlhodobej stratovosti (od r. 1996 vyše 250 mil. Sk) rozhodol o ich odpredaji. MDPT SR po zrušení Príkaznej zmluvy FNM, podľa ktorej mohlo vykonávať niektoré akcionárske práva stratilo priamy vplyv na činnosť a hospodárenie spoločnosti a nemohlo odpredaju námorných lodí súkromnej spoločnosti, akou SPaP prakticky je, zabrániť. V opačnom prípade by SPaP mohlo požadovať, aby stratu námornej dopravy pokrýval štát. V súčasnej dobe prebieha nový tender na odpredaj 87 % akcií z portfólia FNM a jeho výsledky ešte nie sú známe.    

MDPT SR začiatkom roku 1999 nezastavilo činnosť Slovenských aerolínií, a.s. SA v decembri 1998 požiadali MDPT SR o predĺženie licencie tuzemského leteckého dopravcu. V termíne pred ukončením platnosti predchádzajúcej licencie MDPT SR začalo podľa príslušných zákonov správne konanie a požiadalo SA o doplnenie náležitostí. Uvedené licenčné konanie pokračovalo v januári 1999 a v tomto období sa vyskytla  závažná skutočnosť – SA vykonávali po 1.1.1999 leteckú dopravu za odplatu bez licencie. MDPT SR začalo v tejto veci konanie o udelení pokuty v súlade so zákonom o civilnom letectve (letecký zákon) a o zmene a doplnení niektorých zákonov č. 143/1998 Z. z. Letecký úrad SR svojím Rozhodnutím zo dňa 24.2.1999 odňal SA „Osvedčenie leteckého prevádzkovateľa“, ktoré je okrem iného podmienkou udelenia licencie tuzemského leteckého dopravcu v súlade so zákonom č. 143/1998 Z. z. 

Po vyriešení uvedených problémov a predložení požadovaných náležitostí v súlade s leteckým zákonom zo strany SA udelilo MDPT SR svojím Rozhodnutím zo dňa 30. júla 1999   Licenciu č. 010 na vykonávanie leteckej dopravy za odplatu právnickej osobe Slovenské aerolínie, a. s. pre lietadlo SAAB 340A a následne Licenciu č. 011 aj pre lietadlá TU 154 M.

V období december 1998 – august 1999 MDPT SR ako vlastník troch lietadiel TU 154M, náhradných dielcov a príslušenstva riešilo nevysporiadané vlastnícke vzťahy k uvedenej lietadlovej technike a zmenu nájomnej zmluvy nevýhodnej pre štát. Nová nájomná zmluva a vlastnícke vzťahy  boli inštitucionalizované na prelome mesiacov júl – august 1999. 

V otázke povolení pre zahraničné letecké spoločnosti na vykonávanie nepravidelnej leteckej dopravy MDPT SR koná v súlade s Dohovorom o medzinárodnom civilnom letectve, leteckým zákonom a v súlade so záujmami slovenských leteckých dopravcov. Pri povoľovaní  nepravidelnej dopravy zahraničným leteckým spoločnostiam vychádza MDPT SR z konzultácií so slovenskými dopravcami a vždy dodržiava väčšinový podiel kapacity pre slovenských dopravcov. V minulosti sa MDPT SR snažilo uplatňovať princíp vyhradiť 100 percent kapacity charterových letov pre slovenské subjekty. V situáciách, keď slovenským dopravcom nebolo v zahraničí udelené povolenie ani na jeden let, obrátili sa slovenskí dopravcovia na MDPT SR s požiadavkou riešiť nepravidelné lety určitým vyváženým spôsobom. Ako bolo uvedené, MDPT SR vždy drží väčšiu časť kapacity pre slovenské subjekty.

Tým, že štát dodržiava princípy Dohovoru o medzinárodnom civilnom letectve, leteckého zákona a práv vlastníkov lietadiel zahraniční investori majú istotu, že v SR môžu v oblasti civilnej leteckej dopravy za stanovených podmienok podnikať.

V súčasnom období  MDPT SR  venuje  mimoriadnu pozornosť zabezpečeniu obnovy vozového parku  pre dopravné spoločnosti Slovenskej autobusovej dopravy.  MDPT SR zabezpečilo príspevok štátu v roku 1998 -1999 vo výške 47 566 tis. Sk na bonifikáciu úrokov z úverov. Z celkového počtu schválených podporených projektov na dodávku 74  autobusov bolo dodaných 65  autobusov od výrobcu LIAZ, s. r. o. Zvolen.  V štátnom rozpočte na rok 2000 bola  v kapitole Všeobecná pokladničná správa na obnovu vozidlového parku pre podniky vykonávajúce pravidelnú autobusovú dopravu vyčlenená suma 200 mil. Sk. Tieto finančné prostriedky boli  určené na nákup autobusov formou príspevku na autobus. Zvyšnú časť ceny autobusov podniky postupne splácajú. Z tohto programu sa nakúpilo  170 autobusov,  z toho 90 autobusov malokapacitných (40 miest) medzimestských a 80 veľkokapacitných medzimestských (80 miest). Výška príspevku na jeden malokapacitný autobus bola cca 1,2 mil. Sk  a 0,9 mil. Sk  na veľkokapacitný autobus. Rozdiel si podniky uhrádzali z vlastných zdrojov. Predmetom programu obnovy v roku 2001 bolo dodanie  48 autobusov  medzimestského prevedenia KAROSA C 934 a 46 autobusov KAROSA  C 954  s investičnou dotáciou celkom 124,8 mil. Sk. V rámci programu roku 2001 bolo ďalej zakúpených 12 autobusov medzimestského prevedenia typu SOR C 7,5 a 43 autobusov SOR  C 9,5, s celkovým príspevkom od štátu 75,2 mil. Sk . Na výber dodávateľa nových autobusov bola vypísaná aj v roku 2001 verejná súťaž podľa zákona NR SR č. 263/1999 Z. z. o verejnom obstarávaní. Súťaž bola vyhlásená podnikom SAD Banskobystrická dopravná spoločnosť š. p. Banská Bystrica a š.p. SAD Prievidza. Uznesením  vlády  SR č. 536/2001 z 12. mája 2001 schválila vláda SR uvolnenie volných finančných zdrojov  vo výške cca 16,1 mil. Sk z Programu obnovy.  Je predpoklad, že uvedenou sumou MDPT SR  prispeje  dopravcom za kúpu 13 autobusov medzimestského vyhotovenia.  

Je samozrejmosťou, že NPAA za kapitolu Dopravná politika ako i za kapitolu Telekomunikácie vypracovalo MDPT SR. Aj    napriek posunom niektorých termínov legislatívnych úloh nie je ohrozené uzavretie kapitoly č. 9 Dopravná politika. Kapitola č. 19 Telekomunikácie bola uzavretá ešte v roku 2001. Spoločná pozícia 15 štátov EÚ bola predložená za kapitolu Dopravná politika tesne pred Prístupovou konferenciou SR/EÚ, ktorá sa konala 21.12.2001 v Bruseli. Spoločná pozícia okrem problematiky liberalizácie cestnej dopravy od dňa vstupu do EÚ obsahuje i požiadavku EÚ na prechodné obdobie na kabotáž, preto požiadal hlavný vyjednávač SR o čas na jej preštudovanie.

 MZV SR v spolupráci s MDPT SR a po konzultáciách so Združením dopravcov SR pracuje na príprave integrácie do jednotného dopravného trhu. Kapitola  Dopravná politika sa uzatvorí v priebehu španielskeho predsedníctva, pravdepodobne už v apríli 2002. Nejestvuje teda žiadne ohrozenie integračných ambícii SR z pohľadu kapitoly Dopravná politika.

7. Stavebníctvo a výstavba bytov

Nerovnováha hospodárstva, ktorá sa r. 1998 ešte viac prehĺbila, znamenala hneď od nástupu terajšej vlády nevyhnutnosť uplatňovať stabilizačnú politiku. Jej súčasťou bolo zastavenie investičného prehrievania hospodárstva, najmä spomalenie výstavby diaľnic a prijatie takého investičného programu, ktorý zodpovedá možnostiam hospodárstva a jeho zdrojom. Zvyšovanie zahraničného dlhu zapríčinené neprimeraným rozsahom stavebnej výroby viedlo ku kríze verejných financií a neschopnosti plniť finančné  záväzky  štátu. Tento stav zhoršovala neúmerne vysoká úroková miera a vysoká dlhová služba. 

Z týchto príčin sa znížil objem stavebnej výroby, najmä objem investícií do diaľnic, čo mohlo spôsobiť hospodárske problémy firmám špecializovaným na výstavbu ciest. Ostatné stavebné práce neboli dotknuté prijatou hospodárskou politikou. Následne bol prijatý nový program výstavby diaľnic a rýchlostných ciest. Finančné prostriedky určené na ich výstavbu zodpovedajú možnostiam hospodárstva. Nezodpovedajú však potrebám vybudovať takmer 400 km diaľničnej siete a spojiť Slovensko s hlavnými dopravnými koridormi Európy. 

V r. 1999 a 2000 bol zaznamenaný rast stavebnej výroby pri budovách občianskej výstavby, pri výstavbe hál, pozemných objektov, železníc, pozemných komunikáciách, diaľkových potrubí. Po počiatočnom poklese produkcie r. 1999 vzrastala stavebná výroba v r. 2000 o 11,6% pri novej stavebnej výrobe, vzrástli výnosy o 7,8%, vzrastali aj náklady o 9,3%. V r. 2001 stavebná produkcia vzrástla oproti r. 2000 o 7,6%. Došlo však k poklesu objemu stavebných prác v zahraničí (zníženie o 18,2%), v tuzemsku poklesli práce na novej výstavbe, rekonštrukciách a modernizáciách (o 11,3%). Počet nestratových firiem v polroku 2001( s viac ako 20 zamestnancami) bol 431, stratových 224, nestratové vytvorili zisk 2,7 mld. Sk, stratové dosiahli iba 967 mil. Sk stratu.

Počet  rozostavaných bytov k 31.12. 2001 bol 45905, z toho mal prevahu  súkromný sektor (32 828 bytov). Za celý rok 2001 dosiahol počet dokončených bytov   10 321 bytov, počet odovzdaných bytov v súkromnom sektore presahuje 8000. 	Stavebná výroba a objem stavebných prác citlivo odrážajú podmienky hospodárskeho cyklu, domáceho i zahraničného. V tomto období sa prejavuje nerovnomerná recesia v hospodárstve vyspelých krajín Európy a zhoršené  podmienky  pre stavebné práce. Napriek týmto limitujúco pôsobiacim faktorom vláda prijala a uskutočňuje program verejných prác a výstavby sociálnych bytov, program podpory bývania a výstavby bytov, prevzala časť úrokov hypotekárnych úverov, napĺňa sa program bývania pre mladé rodiny  do 35 rokov, ktorými podporuje výstavbu bytov a rozvoj stavebnej výroby i ostatných priemyselných odvetví.

8. Regionálny rozvoj

Vývoj jednotlivých regiónov bol v minulosti poznačený monoštruktúrnou ekonomickou základňou regiónov, diferencovanou kvalitou pracovného a kvalifikačného potenciálu, administratívnou reguláciou rozvojových procesov a slabou koordináciou rozvojových procesov a aktivít v regiónoch. Priestorová štruktúra Slovenska nevytvárala predpoklady pre efektívny regionálny vývoj. Rozdiel v ekonomickej úrovni rozvoja jednotlivých regiónov bol až trojnásobný.

Tieto skutočnosti sa výraznejšie prejavovali v ostatných rokoch, najmä veľkými regionálnymi disparitami v miere nezamestnanosti a podiele regiónov na tvorbe HDP. Tieto nepriaznivé východiskové podmienky sa nepodarilo zmeniť predchádzajúcim vládam a potrebné zmeny nemožno uskutočniť počas funkčného obdobia jednej vlády. Vyžadujú obrovské kapitálové vklady do regiónov na vznik heterogénnych štruktúr a začatie nových hospodárskych aktivít. Napriek nedostatku investičných prostriedkov sa vláde podarilo v regiónoch umiestiť nové výrobné kapacity, využiť niektoré pracovné kapacity na verejné práce a ďalšie opatrenia.

Po roku 1999 vláda začala uplatňovať novú regionálnu politiku s cieľom uplatniť dlhodobú koncepciu regionálneho rozvoja  vytváraním  podmienok pre urýchlenie regionálneho rozvoja. Realizovala predovšetkým reformu verejnej správy  a prijala Národný plán regionálneho rozvoja s osobitným zameraním na ekonomicky slabé a štruktúrne postihnuté regióny. O rozvoj regiónov dbá centrálna úroveň s jej orgánmi (Rada vlády pre regionálnu politiku, MVRR) a regionálna úroveň (krajské úrady, okresné úrady a VÚC), ktoré vytvorili orgány a pracoviská zodpovedajúce za regionálny rozvoj územia, kde pôsobia. Pre rozvoj regiónov sa využívajú aj prostriedky programov EÚ prostredníctvom jednotlivých projektov,  ktorých realizácia závisí od schválenia komisiami Európskej únie. 

V r. 1999 vláda schválila  Európsky rámcový dohovor o cezhraničnej spolupráci a Doplnkový protokol, ktoré platia od r. 2000. Prijatím týchto dokumentov sa vytvorili podmienky pre spoluprácu medzi viacerými zmluvnými stranami a územnými celkami. 

9. Zdravotníctvo 

Súčasná vláda preberala rezort zdravotníctva v  kritickej situácii. Iba mimoriadnymi opatreniami uplatnenými koncom roku 1998 a na začiatku roku 1999 sa podarilo situáciu aspoň v prijateľnej miere stabilizovať. Vzhľadom na ekonomickú situáciu, ktorá bola výsledkom nezodpovedného riadenia štátu v rokoch 1994-98, nebolo možné zvýšiť platby štátu za svojich poistencov už v roku 1999.  Od roku 2000 sa však platby štátu postupne zvýšili z pôvodných 10 mld. Sk na súčasných viac ako 15 mld. Sk. Uvádzané údaje o výške podielu HDP sú nepresné; sú počítané inou metodikou ako sa používa dnes.

Vyhlásenie ministra Kováča z decembra roku 2001 o skončení transformácie, citované v návrhu skupiny poslancov, bolo účelovo vytrhnuté z kontextu. Minister hovoril o tých ukončených procesoch v rámci transformácie, ktoré už boli realizované (napr. redukcia lôžkového fondu nemocníc). 

Výhrady k zhoršovaniu ambulantnej starostlivosti a obviňovaniu ministra ako jej pôvodcu sú neodôvodnené. Väčšina ambulantnej starostlivosti, hlavne primárnej, je neštátna a nie je riadená ani financovaná ministerstvom. Na strane druhej v ambulantnej starostlivosti, okrem chronického tlaku na zvýšenie platieb, väčšie problémy nie sú. 

Zložitá ekonomická situácia predovšetkým lôžkových zdravotníckych zariadení vyplýva z ekonomickej politiky zdravotných poisťovní v rámci intersektorálneho členenia. Neustály nárast spotreby liekov na Slovensku vedie k zvyšovaniu podielu nákladov na lieky z 24,5 % v roku 1997 na 33,76 % v roku 2001.

V absolútnych nákladoch sme na receptoch vyplatili viac o 6 miliárd korún ako v roku 2001. Práve tieto zdroje chýbajú v lôžkových zdravotníckych zariadeniach. Okolité štáty vrátane SRN riešili tento problém tým, že lekári prijali dobrovoľne limit na množstvo predpísaných liekov, ako aj sankcie za prekročenie limitu. Na Slovensku sa takáto dobrovoľná dohoda nepodarila dosiahnuť, a uplatnenie limitu plánujú ZP dosiahnuť v kontraktoch. Na vysokých nákladoch ZP na liekoch sa okrem preskripcie podieľa ja skutočnosť, že aj slovenské zdravotné poisťovne plne hradia výrazne väčší počet liekov ako české ZP (na Slovensku 1140, v Čechách iba 452) a výška spoluúčasti na receptovom lieku je v porovnaní s ČR výrazne nižšia (na Slovensku v priemere 216 Sk, v Čechách v slovenských korunách takmer 500 Sk).

Od roku 1996 sa prakticky nemení podiel verejných výdavkov na celkových nákladoch na zdravotníctvo a pohybuje sa mierne nad 90 %, kým v štátoch EÚ je to až 25 %.

S korupciou v zdravotníctve zápasila doteraz každá vláda a budú s ňou zápasiť aj ďalšie, pretože pokiaľ sa neodstránia príčiny – hlavne nedostatočné konkurenčné prostredie, nedostatok financií, nedostatočné ohodnotenie práce zdravotníkov, ale aj nesprávne vžité predstavy našich občanov, že prácu zdravotníkov  treba ohodnotiť minimálne drobnou pozornosťou – dovtedy k radikálnej náprave ťažko príde. Určite v tomto smere pomôže decentralizácia riadenia rezortu, dokončenie odštátnenia ambulantných činností, vznik organizácií neziskového typu v rámci pokračujúcej transformácie rovnako ako presun vydávania povolení na výkon zdravotníckych činnosti na VÚC.

V oblasti odmeňovania pracovníkov práve súčasná vláda urobila najväčší pokrok zo všetkých doterajších vlád. V roku 2001 sa  výrazne zvýšili základné  platy lekárov, sestier a ďalších zdravotníckych pracovníkov (diferencovane od 20 do 45%). Toto zvýšenie bolo v niektorých prípadoch sprevádzané aj znížením stavov pracovníkov. Nemožno to však chápať ako negatívum. Naopak, každý riaditeľ zariadenia musel komplexne prehodnotiť personálne zloženie svojho pracoviska. Nezanedbateľnou skutočnosťou je aj odstránenie nerovnoprávneho postavenia lekárov-učiteľov oproti zdravotníckym pracovníkom. Za najvýznamnejší prínos v tejto oblasti však možno považovať prijatie tzv. profesných zákonov – zákona o lekárskom povolaní, zákona o povolaní lekárnika a zákona o povolaní sestry a pôrodnej asistentky, ktoré spolu so zákonom o verejnej službe vytvárajú dostatočný právny rámec pre dôstojné vykonávanie zdravotníckych profesií.

Úplne neskutočne vyznievajú výhrady k netransparentnosti privatizácie v rezorte. Ešte nikdy sa žiadna privatizácia nerobila tak transparentne ako v súčasnosti. Nasledovala až potom, čo jej koncepcia bola schválená vládou SR a prerokovaná v Národnej rade SR, zoznamy privatizovaných zariadení boli po schválení vládou verejne publikované a vždy boli použité iba metódy schválené v koncepcii. V prípade obvodných zdravotných stredísk bola približne polovica prevedená bezodplatne na obce a druhá polovica odpredaná zdravotníckym pracovníkom, ktorí v danom zariadení pracovali. V prípade polikliník bola schválená metóda privatizácie formou bezodplatného prevodu na mestá.  Podľa tejto metódy sa aj postupuje. V prípade lekární dáva ministerstvo odporúčanie na privatizáciu priamym predajom tým záujemcom, ktorí danú lekáreň prevádzkujú.  Aj privatizácia ostatných zariadení ide v súlade s koncepciou. Preto obviňovanie z netransparentnosti a politického pretláčania „svojich“ záujemcov je neodôvodnené.

Reforma zdravotníctva, napriek jej spochybňovaniu, prebieha ďalej.  Treba si stále uvedomovať, že ide o zložitý proces. Vyžaduje si veľa trpezlivosti, tolerantnosti, prináša so sebou aj nepopulárne opatrenia. Na tomto mieste nie je možné podrobne rozpísať všetky kroky, ktoré sa v zdravotníctve v posledných rokoch urobili. Preto minister zdravotníctva v najbližších dňoch predloží  Národnej rade SR viacero dokumentov vrátane odpočtu plnenia transformačných krokov v rezorte zdravotníctva. 

10. Školstvo a šport

V školstve sa značná pozornosť a čas venovala vypracovaniu koncepcií pre všetky oblasti pôsobnosti rezortu. Tieto koncepcie boli vo verejnosti široko diskutované. Ministerstvo pripravilo o.i. Koncepciu rozvoja výchovy a vzdelávania na najbližších 15-20 rokov, Koncepciu ďalšieho rozvoja vysokého školstva na Slovensku pre 21. stroročie, Národný program rozvoja športu a Koncepciu štátnej vednej a technickej politiky (do roku 2005).

Opodstatnene možno predpokladať, že žiadna z doterajších vlád nemala svoju politiku v oblasti školstva tak koncepčne prepracovanú. Je pritom pravda, že navrhnuté zákony sa v parlamente menili a dotvárali. To ale nie je obraz ich nekvality, ale obraz rôznorodosti názorov na riešenie mimoriadne komplikovanej problematiky a potreby nadčasovosti týchto noriem.

V súčasnosti sa prikladá veľký význam prechodu kompetencií na samosprávu, pozorne sa sleduje celý tento proces. Možno zodpovedne vyhlásiť, že v žiadnom prípade nehrozí nielen základným, ale iným školám a školským zariadeniam kolaps. Situácia vo vybavení škôl nebude ideálna, ale na jej zlepšenie štát okrem štandardne vynakladaných prostriedkov vynaložil prvýkrát od r. 1990 mimoriadne finančné prostriedky združené z privatizácie, lotérií i rozpočtu. V rokoch 1999 až 2002 dal najmä 576 mil. Sk na informatiku v rámci projektu Infovek, 290 mil. Sk na rekonštrukciu plochých striech, 200 mil. Sk na plynofikáciu. Treba povedať, že napr. od roku 1989 do nástupu tejto vlády neboli vyčlenené na informačné technológie a vôbec informatizáciu ZŠ a SŠ žiadne finančné prostriedky. K tomu treba prirátať 870,9 mil. Sk na dokončovanie stavieb základných škôl rozostavaných v rámci bývalej komplexnej bytovej výstavby. Na učebnice v rokoch 1999 až 2000 sa vynaložilo 757 mil. Sk. Nie je v silách žiadnej vlády naraz odstrániť investičný dlh, ktorý vznikol na budovách škôl a ich zariadení za uplynulých 30 rokov. Musíme konštatovať, že táto vláda sa pričinila o jeho zníženie tak ako žiadna iná. Za úplnú neznalosť veci treba považovať tvrdenie, že na obce prejde dlh, dokonca vo výške 1 mld Sk. Školy sa aj doteraz každoročne oddlžovali a prijaté zákony o majetku obcí a majetku samosprávnych krajov zaručujú, že majetok prechádza oddlžený. Ak vzniknú nejaké dlhy, ostávajú na pleciach štátu.

Od roku 1998 do roku 2001 stúpla priemerná mzda v rezorte školstva o 18,1% na 9672 Sk. Je pravda, že je to menej ako priemerná mzda v národnom hospodárstve. Od 1.4.2002 sa ráta so zvýšením o 12,7% u pedagogických zamestnancov a o 18,5% u nepedagogických zamestnancov.

Každoročne sa na základe odbornej argumentácie ministerstva podarilo zvýšiť prostriedky oproti plánovanému rozpočtu. V roku 1999 o 0,9 mld, v roku 2000 o 3,4 mld. a v roku 2001 o 1,6 mld. 

Rozpočet školstva v kapitolách úradov (bežných výdavkov) sa podarilo zvýšiť z 22,9 mld. v roku 1998 na 30,2 mld. v roku 2002, pričom posledné číslo bude ešte zvýšené o dopady verejnej služby v príspevkových organizáciách.

Ako jeden zo splnených zámerov z prijatej koncepcie v oblasti vysokoškolského vzdelávania sa podarilo dva roky po sebe zvýšiť výdavky o 0,1% HDP pre vysoké školy.

Z celého počtu 96 674 učiteľov v školskom roku 2001/2002 kvalifikačnú požiadavku nespĺňa 12 152 učiteľov. To znamená, že  vo výchovno-vzdelávacom procese pôsobí 87,4% kvalifikovaných učiteľov a 12,6% nekvalifikovaných učiteľov. Novoprijatá právna úprava umožní pôsobenie aj nekvalifikovaným učiteľom za určitých podmienok.

Z celkového počtu učiteľov pôsobí v školách 8 088 učiteľov – dôchodcov – t.j. 8,4%.

Vláda Slovenskej republiky svojím uznesením č. 838 z 5. septembra 2001 schválila Národný program rozvoja športu v SR (ďalej len „NPRŠ“) a uložila ministrovi školstva zabezpečiť v súčinnosti so všetkými subjektami telesnej kultúry jeho realizáciu.

NPRŠ obsahuje úlohy a opatrenia v jednotlivých oblastiach telesnej kultúry – v školskej telesnej výchove, športe pre všetkých, vrcholovom športe a štátnej športovej reprezentácii, v oblasti športovo-talentovanej mládeže, ekonomike, financovaní a legislatíve, v oblasti materiálno-technického zabezpečenia, medzinárodnej športovej spolupráce a ostatných prierezových činnostiach – v zdravotnom zabezpečení a v diagnostike, vzdelávaní, vede a výskume a v informačnom systéme telesnej kultúry.

Zrušením Štátneho fondu telesnej kultúry a presunom jeho kompetencií i finančných prostriedkov z výťažkov lotérií a iných podobných hier do kapitoly Ministerstva školstva SR sa vytvorili podmienky na zefektívnenie realizácie štátnych dotácií, najmä prechodom na tzv. programované rozpočtovanie, ktoré ministerstvo školstva realizuje počnúc rokom 2002. Zrušenie Štátneho fondu telesnej kultúry prispelo aj k sprehľadneniu finančných tokov.

Podľa Národného programu rozvoja športu v SR, ktorý bol schválený uznesením vlády SR č. 838/2001, bol pripravený rozvojový projekt „Vráťme šport do škôl“, ktorého cieľom je vytvoriť lepšie materiálno-technické podmienky pre vyučovanie telesnej výchovy a záujmovej telesnej výchovy a športu v školách. Na tento projekt vláda SR v decembri 2001 schválila finančné prostriedky vo výške 600 mil. Sk, ktoré budú čerpané v roku 2002 vo výške 300 mil. Sk a v roku 2003 tiež 300 mil. Sk. Finančné prostriedky sú účelovo vyčlenené na rekonštrukciu, údržbu, dostavbu, výstavbu nových školských telocviční a na nevyhnutné doplnenie školských telocviční cvičebným náradím. Projekt bude realizovaný spoločne s krajskými a okresnými úradmi.

Súčasne v Národnom programe rozvoja športu v SR sú koncepčne stanovené hlavné úlohy a opatrenia pre jednotlivé oblasti športu – v školskej telesnej výchove, športe pre všetkých, výkonnostnom a vrcholovom športe a v oblasti štátnej športovej reprezentácie.

11. Oblasť kultúry

Inštitucionálna sféra v oblasti kultúry a umenia financovaná štátom  napriek všetkým problémom napĺňa svoje poslanie. Za posledné roky takmer všetky rezortné organizácie prešli rozsiahlymi premenami, ktoré znamenali ich väčšiu autonómiu, demokratizáciu v kompetenciách i financovaní, v prípade dokumentačných a informačných ústavov a centier odčlenenie istých druhov činností predtým neprirodzene kumulovaných z „voľného prostredia“. Niektoré organizácie si ešte stále hľadajú svoju definitívnu podobu s cieľom nanovo konštituovať svoje základné poslanie a úlohy, zodpovedajúce dobe, stavu a potrebám umeleckej obce (SĽUK, BHS, LIC, SCD). Napriek tomu, že sa v mnohých z týchto inštitúcií doteraz možno stretnúť s „mínami“ zanechanými našimi predchodcami, najmä v podobe zlého nakladania a spravovania ich majetku, ich činnosť sa zlepšila. Dôkazom je lepšia kvalitatívna i kvantitatívna ponuka kultúrnych projektov a aktivít. 

Zásadný zvrat nastal i v oblasti podpory neinštitucionalizovanej kultúry a umenia. Transparentný sa stal  proces rozdeľovania prostriedkov podporných grantových systémov.  Pro Slovakia a účelové transfery prestali byť „ministrovou voľnou úvahou“. Rozhodujú  o nich komisie zložené z nezávislých odborníkov. Napriek všetkému sa darí postupné zvyšovanie finančných objemov do týchto mechanizmov, a tým i čoraz väčšia podpora snažení profesijných združení, jednotlivých umelcov či iných privátnych právnych subjektov pôsobiacich v každej sfére umenia a kultúry (vydavateľstvá, galérie, divadlá, filmové spoločnosti, umelecké agentúry a pod.).

Faktom je, že stav v oblasti platových náležitostí zamestnancov v kultúre nie je optimálny.  Je to aj dôsledok toho, že  jeho riešením sa nezaoberala predchádzajúca vláda. Táto vláda príslušné zákony a katalógy pracovných činností pripravila.  

Vláda sa venovala aj riešeniu kľúčových problémov rezortu. Patrí k nim prijatie zákonov v oblasti ochrany kultúrneho dedičstva, ktoré nahradili buď zákony z 50-tych až 70-rokov, alebo upravili osobitné legislatívne pravidlá pre našu republiku úplne nanovo (deklarácia o kultúrnom dedičstve, zákon o knižniciach, ochrana historických fondov, novela zákona o múzeách a galériách, zákon o ochrane pamiatkového fondu, osvetový zákon atď.). Prijali sa aj koncepčné materiály, napr. koncepcia starostlivosti o štátny jazyk SR alebo dlhodobá stratégie rozvoja knihovníctva, ktorou sa naposledy zaoberali vlády ešte pred rokom 1989.

V oblasti médií zákony o Slovenskej televízií a Slovenskom rozhlase vláda predložila NR SR v apríli roku 2001. Národná rada SR sa aj pričinením poslancov opozície pôsobiacich v gestorskom výbore pre kultúru a médiá rozhodla bez otvorenia rozpravy v pléne NR SR, a teda bez predloženia reálnych argumentov, nepokračovať v rokovaní o nich. Vláda však  svoju úlohu splnila.

Nový zákon o tlači, ktorého presný názov znie: "Návrh zákona o masových médiách", je predložený na základe dohody medzi Ministerstvom kultúry SR a iniciatívnou skupinou poslancov ako poslanecký návrh. Do návrhu sú premietnuté viaceré konštruktívne pozmeňovacie návrhy a odporúčania MK SR a Rady ministra pre masmédiá. Vláda aj v tomto prípade svoju úlohu splnila.

Neexistujú žiadne relevantné dôkazy o tom, že vláda SR rozvíja alebo podporuje kultúru národnostných menšín na úkor väčšinového obyvateľstva. Vláda SR podporuje kultúrny život národnostných menšín a etnických skupín v súlade s platnými vnútroštátnymi a medzinárodnými zákonmi, normami a dohovormi.

Nové národné divadlo nemožno nepovažovať za vyhranenú záležitosť tejto vlády, aj keď práve na ňu bolo prenesené ťažké rozhodnutie o tom, čo s týmto záväzkom. Táto vláda urobila všetky potrebné kroky na to, aby budova SND bola dokončená a začala slúžiť kultúre.

Taktiež problém premostenia národnej galérie rovnako nespôsobila táto vláda. Práve naopak, táto vláda prijala uznesenie o tom, že galéria sa bude zo štátnych prostriedkov rekonštruovať a modernizovať komplexne. 

Nemôžme súhlasiť s názorom, že o dva týždne príde k masívnemu presunu zriaďovateľských kompetencií z krajských úradov na samosprávy VÚC tak, že na samosprávach nebolo možné vytvoriť funkčné  administratívno - ekonomické zázemie, schopné prevziať desiatky subjektov.    Masívny presun sa nekoná, pretože sa jedná o cielenú, účelovú delimitáciu inštitúcií,  s ktorými sa delimitujú aj finančné prostriedky a personálne zázemie. Bez takejto prepojenosti k presunu nedochádza, preto uvedené transformačné procesy nemajú masívny charakter. Samosprávy kultúrne inštitúcie preberajú postupne, po utvorení všetkých náležitých podmienok vrátane podmienok administratívno - ekonomických.  

12. Štát a právo

Vláda SR v uplynulom období pokračovala v presadzovaní princípov demokratického právneho štátu, rešpektovaní pluralitného politického systému a zabezpečovaní ochrany základných práv a slobôd. Na zabezpečenie plnenia týchto úloh prijala v uplynulom období viaceré opatrenia politického a legislatívneho charakteru.

Jedným zo základných cieľov bolo vytváranie demokratického prostredia, t.j. znovuvytvorenie a inštitucionálne oddelenie troch zložiek spoločnosti: štátu, politickej a občianskej spoločnosti a ekonomiky. Najmä postupné oddelenie politickej a ekonomickej moci sa stalo aktuálnou úlohou. Vláda si plne uvedomuje, že štát predstavuje najdôležitejší uzol prebiehajúcich politických procesov. Preto bolo nutné orientovať sa na prekonanie legislatívnych a inštitucionálnych bariér predchádzajúceho režimu, ktorý plne neumožňoval slobodné vyjadrovanie záujmov.

Zmyslom činnosti vlády v oblasti legislatívy bolo stabilizovať náš právny poriadok a harmonizovať prijímané zákony s normami Európskej únie.

Za tým účelom vláda schválila a Národnej rade SR predložila celý rad zákonov, ktoré znamenali zásadné zmeny v trestnoprávnej oblasti, v daňových predpisoch, v civilno-procesnej oblasti a sociálnej sfére. Všetky uvedené legislatívne aktivity reagujú na potreby právnoaplikačnej praxe a potrebu prispôsobovania nášho právneho poriadku právu Európskych spoločenstiev a postupne tak vytvárajú predpoklady na postupnú stabilizáciu nášho právneho poriadku.
Jedným z prvých krokov po nástupe vlády bolo zjednanie nápravy v oblasti volebného práva do orgánov miest a obcí. To predpokladalo prijať jednak ústavný zákon, ako i zákon o voľbách do samosprávnych orgánov. Prijaté opatrenia v oblasti legislatívy umožnili konanie komunálnych volieb, čím sa naplnil jeden zo zámerov rešpektovania princípov právneho štátu. Vláda sa súčasne usilovala vysporiadať s problémovými rozhodnutiami Národnej rady SR vo veci dvoch poslancov, ktorí boli nezákonne zbavení svojich práv. Prijatím príslušných rozhodnutí na úrovni vlády ako i rozhodnutím o náhrade škody sa zabránilo konaniu procesu pred Európskym súdom pre ľudské práva v Štrasburgu.

Celkove do 31.decembra 2001 bolo prijatých 378 zákonov, z toho 3 ústavné. Z uvedeného počtu prijatých zákonov bolo 304 prijatých na základe vládnych návrhov zákonov a 74 na základe poslaneckých návrhov. Tento počet už teraz prevyšuje počet prijatých zákonov za celé minulé volebné obdobie. Ak k tomu pripočítame poslanecké aktivity, možno konštatovať, že v oblasti legislatívy sme vynaložili enormné úsilie o stabilizáciu v tejto oblasti. 

Výsledkom týchto opatrení je skutočnosť, že počas celého volebného obdobia sa stalo iba raz, že bol niektorý z vládou predložených návrhov napadnutý návrhom na Ústavný súd. Možno to považovať za výrazný posun v rešpektovaní ústavnosti, pretože predchádzajúca vláda mala problémy práve v tomto smere. Naznačené opatrenia znamenali skvalitnenie legislatívneho procesu, čoho dôsledkom je skutočnosť, že v druhom roku mandátu tejto vlády sa podstatne znížil počet návrhov zákonov navrhovaných na schválenie v skrátenom konaní.

Veľkú pozornosť vlády SR venuje aj prijatiu prioritných legislatívnych úloh z hľadiska plnenia úloh integrácie SR aj Európskej únie.

Plán legislatívnych úloh vlády SR sa považuje za otvorený dokument, ktorý sa bude  v spolupráci s Európskou komisiou dopĺňať o ďalšie priority aproximácie práva.
	
Nie je pravda, že za súčasnej vlády došlo k spolitizovaniu súdnej moci. Trestné konania, ktoré sa vedú, prebiehajú dôsledne podľa ustanovení ústavy  a zákona. Ak by bolo došlo k porušeniu individuálnych základných práv a slobôd, ako sa tvrdí v návrhu na vyslovenie nedôvery vláde, bola možnosť domáhať sa nápravy na Ústavnom súde SR alebo na Európskom súde pre ľudské práva v Štrasburgu. K žiadnym takým sťažnostiam nedošlo a samozrejme nedošlo ani k výrokom týchto súdov o porušení  práv slovenských občanov. Práve naopak, Európsky súd pre ľudské práva v Štrasburgu zaujal stanovisko, že došlo k porušeniu občianskeho práva poslanca Gauliedera – jeho pozbavením poslaneckého mandátu. K pozbaveniu poslaneckého mandátu poslanca Gauliedera došlo aj v dôsledku hlasovania viacerých signatárov návrhu na vyslovenie nedôvery vláde. Slovenskú republiku medzinárodne veľmi poškodilo, že sa poslanec Ivan Lexa vyhýba trestnému stíhaniu, ukrýva sa v zahraničí. Signatári návrhu na vyslovenie nedôvery vláde kryjú obžalovaného Ivana Lexu tým, že ho naďalej považujú za člena svojho poslaneckého klubu.

K návrhom na odvolanie predsedu Najvyššieho súdu SR došlo v súlade  s Ústavou SR. K žiadnym politickým výmenám predsedov a podpredsedov krajských a okresných súdov nedošlo.

Rekodifikácia trestného práva sa oneskoruje, pretože predseda Najvyššieho súdu SR, ktorého sa tak zastávajú signatári návrhu na vyslovenie nedôvery vláde, robí prekážky sudcom najvyššieho súdu v práci na rekodifikačnej komisii.

Návrh zákona o Súdnej rade bol opakovane predmetom hlasovania v Národnej rade SR a práve signatári návrhu na vyslovenie nedôvery vláde svojim neprezentovaním sa, hoci boli v rokovacej sále prítomní, sa pokúsili zabrzdiť prijatie zákona. Signatári návrhu na vyslovenie nedôvery vláde budú mať možnosť preukázať svoj pozitívny postoj k rekodifikácii trestného práva pri hlasovaní o rozsiahlej novele trestných zákonov, ktorá bude riešiť najdôležitejšie otázky súladu trestného práva s požiadavkami Európskej únie. 

Novelu zákona o štátnej správe súdov nie je možné vypracovať pred schválením zákona o Súdnej rade, zákon o vyšších súdnych úradníkoch je v legislatívnom procese.

13. Vnútorná bezpečnosť

S kritikou postupu vlády pri reforme verejnej správy nemožno súhlasiť. Táto vláda vykonala to, čo sa nepodarilo vláde v predchádzajúcom období. Prijal sa zákon o vyšších územných celkoch, dokonca s podporou opozície. Prijal sa tiež ambiciózny program vyjadrený v tzv. malom kompetenčnom zákone, podľa ktorého sa má do konca r. 2003, najmä však v r. 2002, presunúť na samosprávu obcí alebo vyšších územných celkov rozsiahla pôsobnosť štátu, najmä na úsekoch školstva, sociálnych vecí, kultúry, zdravotníctva a ďalších. Prijali sa tiež ďalšie zákony potrebné pre naštartovanie reformy verejnej správy. 

Samozrejme, že ide o dlhodobejší proces. Tento sa však prijatím viacerých zákonov už začal a je nezvratný. V prechodnom období sú prirodzené určité problémy, podstatné však je, že sa riešia. Týka sa to aj otázok finančného a personálneho zabezpečenia samosprávnych krajov.

Treba si uvedomiť, že reforma verejnej správy je proces dlhodobý, mimoriadne zložitý a nemôže byť ukončený prijatím príslušných zákonov. Jej negatívne hodnotenie preto nie je v žiadnom prípade opodstatnené. Nemožno tiež súhlasiť s názorom o nefunkčnosti verejnej správy, ktorej fungovanie preveruje a osvedčuje každodenný život.

Organizačné zmeny vykonávané v Policajnom zbore sú vyvolávané predovšetkým vývojom trestnej činnosti a jej novými formami. Práve nové formy trestnej činnosti si vyžiadali centralizáciu niektorých úsekov činnosti kriminálnej polície, ako i nevyhnutnú  medzinárodnú spoluprácu, ktorá musela byť v niektorých oblastiach riadená centrálne. Príkladom toho je zriadenie centrálnych pracovísk pre boj s organizovaným zločinom, drogovou trestnou činnosťou, finančnou kriminalitou, ale i terorizmom. Budovanie centrálnych útvarov je dlhotrvajúci proces, ktorý doposiaľ nie je ukončený. Dôkazom opodstatnenosti centralizácie niektorých úsekov činnosti sú aj posledné úspešne realizované a na verejnosti medializované prípady organizovanej kriminality v Žilinskom, Bratislavskom, Nitrianskom a Trnavskom kraji. Tieto prípady riešili centrálne pracoviská kriminálnej polície, ktoré sa nezaoberajú menej závažnou trestnou činnosťou. Práve vytvorenie týchto centrálnych pracovísk predstavuje oddelenie riešenia závažnej trestnej činnosti od tej ostatnej.

Súčasťou prístupového procesu do Európskej únie je i prispôsobenie trestného konania európskym štandardom. V hodnotiacich správach je Slovensku vyčítané, že  v trestnom konaní pôsobia duplicitné orgány v pôsobnosti Ministerstva vnútra SR. Pripravovaná novela Trestného poriadku predpokladá odstránenie predprípravného konania a zavedenie tzv. skráteného vyšetrovania. V tejto súvislosti, s cieľom zracionalizovať trestné konanie, sa predpokladajú i zmeny v organizácii práce polície. O týchto zmenách je však zatiaľ predčasné hovoriť, keďže sú v štádiu tvorby príslušných návrhov. 

Postavenie úradov vyšetrovania PZ upravuje v súčasnej dobe zákon č. 171/1993 Z.z. v znení neskorších predpisov o Policajnom zbore v § 4. V tomto ustanovení sa uvádza, že samostatnou organizačnou súčasťou Policajného zboru sú úrady vyšetrovania. Úrady vyšetrovania sú organizované spravidla podľa organizácie súdov. Sekcia vyšetrovania a kriminalisticko-expertíznych činností PZ bola dňom 1. 1. 2000 zriadená ministrom vnútra SR ako samostatná rozpočtová organizácia. Postavenie úseku vyšetrovania, jeho nezávislosť, vrátane ekonomickej nezávislosti, bolo zvýraznené práve za tejto vlády. Otázka ďalšieho smerovania a postavenia úseku vyšetrovania v hierarchii orgánov činných v trestnom konaní je predmetom odborného posudzovania.

Pri výkone svojej funkcie v trestnom konaní sú vyšetrovatelia procesne samostatní a sú viazaní iba zákonmi a inými všeobecne záväznými právnymi predpismi a v rozsahu stanovenom Trestným poriadkom pokynmi prokurátora a rozhodnutiami a príkazmi súdu.

Nepriaznivý stav v personálnom zložení úradov vyšetrovania pretrváva od začiatku deväťdesiatych rokov, kedy z úradov vyšetrovania začali odchádzať vyšetrovatelia s právnickým a policajným vzdelaním na lukratívnejšie a ekonomicky výhodnejšie miesta mimo Policajného zboru. Za účelom skvalitnenia zloženia personálneho stavu vyšetrovateľov minister vnútra prijal opatrenia, podľa ktorých sa prijímajú za vyšetrovateľov-čakateľov prednostne uchádzači s právnickým alebo bezpečnostným vzdelaním. V súčasnej dobe sa presadzuje úzka špecializácia vyšetrovateľov na vyšetrovanie jednotlivých druhov kriminality.

K vražde Ing. Jána Duckého je potrebné uviesť, že vyšetrovateľ Krajského úradu vyšetrovania PZ v Bratislave v spolupráci s ostatnými zložkami Policajného zboru vzniesol obvinenie konkrétnej osobe za spáchanie uvedeného trestného činu. Po rozhodnutí Najvyššieho súdu SR, ktorý zrušil rozhodnutie Krajského súdu v Bratislave o zastavení trestného stíhania, sa vo vyšetrovaní naďalej intenzívne pokračuje.

Zásah policajných síl v mieste pobytu predsedu HZDS v Trenčianskych Tepliciach, dôvody tohto zásahu a zákonnosť postupu policajtov boli parlamentu i verejnosti podrobne vysvetlené. Zaoberala sa nimi mimoriadna schôdza Národnej rady SR v máji 2000. Správu k tomuto bodu predniesol predseda vlády, pričom zásah bol hodnotený ako oprávnený a vykonaný v súlade s platným právnym poriadkom. Oprávnenosť a primeranosť zásahu bola predmetom vyšetrovania inšpekčnej služby PZ i orgánov prokuratúry. Výsledky vyšetrovania potvrdili tie skutočnosti, s ktorými boli poslanci oboznámení.

Nehodovosť policajtov pod vplyvom alkoholu je skutočne vážny problém a nikto ho nemieni, tobôž vláda, zastierať. Takéto javy by nemali byť v radoch polície vôbec, nanajvýš len ojedinele. Skutočnosťou je, že v roku 2001 bolo požitie alkoholu pred jazdou alebo počas jazdy zistené u 53 príslušníkov PZ ako účastníkov dopravných nehôd. Je to údaj nižší ako v roku 2000. Vlnu pohoršenia však vyvolali závažné nehody koncom roka 2001 a začiatkom tohto roka, pri ktorých došlo k stratám na životoch a ktoré boli široko medializované. K nehodám došlo mimo výkonu služby a na súkromných vozidlách. Minister vnútra na túto situáciu reagoval okamžite prijatím razantných opatrení až po rozchod s takýmito policajtmi. z PZ. Súbor týchto opatrení bol vydaný dvoma rozkazmi ministra vnútra. I keď niektoré z týchto opatrení boli opozíciou spochybňované, bolo treba k nim pristúpiť a kontroly ich plnenia ukazujú, že by mohli viesť k náprave dnešného stavu. Je to jedna z prvoradých úloh, ktorej minister vnútra venuje so svojimi inšpekčnými a kontrolnými orgánmi prvoradú pozornosť.

14. Obrana štátu

Na konci volebného obdobia je rezort obrany pripravený zložiť záverečný účet plnenia programového vyhlásenia vlády SR. Úlohy v oblasti obrany a bezpečnosti Slovenskej republiky boli a sú priebežne plnené. Každoročne minister obrany predkladá Výboru pre obranu a bezpečnosť NR SR Správu o stave zabezpečenia obrany SR za uplynulý rok. V prípade, že bude politická vôľa, sme pripravení postúpiť túto správu na rokovanie pléna NR SR. 

Vláda SR pred parlamentom nič neukrýva. V tomto duchu rezort obrany viedol  s parlamentom a jednotlivými výbormi otvorený dialóg, o čom svedčí proces schvaľovania jednotlivých koncepčných a strategických dokumentov, ktoré sa týkajú bezpečnosti, obrany a rozvoja ozbrojených síl (Bezpečnostná stratégia SR, Obranná stratégia SR, Vojenská stratégia SR, Ozbrojené sily SR- model 2010, Správa o dlhodobom pláne štruktúry a rozvoja Ozbrojených síl SR). 

Rezort ministerstva obrany vedie intenzívny, otvorený dialóg s parlamentnými, mimoparlamentnými politickými subjektami a ďalšími vládnymi aj mimovládnymi inštitúciami, ktoré sa zaoberajú otázkami bezpečnosti a obrany štátu. Tento dialóg je svedectvom o jednote slov a činov dosahovanej v rezorte obrany. O pravdivosti tohto tvrdenia svedčí aj vysoké hodnotenie reformných zmien zo strany nezávislých odborníkov a široká verejná podpora (70%). Slovenská republika získala za reformu svojich ozbrojených síl vysoký medzinárodný kredit a uznanie. 

Zásadne nový prístup k riešeniu zaručenia obranyschopnosti štátu a rozvoja jeho ozbrojených síl v období prechodu od individuálneho ku kolektívnemu modelu obrany je často dávaný za vzor iným uchádzačom o členstvo v NATO a EÚ ako metodický príklad uskutočňovania zásadnej zmeny. Slovenská republika dosahuje v oblasti reformy svojich ozbrojených síl dokonca presvedčivejšie výsledky ako niektorí členovia Severoatlantickej aliancie. 

V porovnaní s minulosťou ide o tak zásadné zmeny v prístupe, uvažovaní a konaní, že častokrát tvorcovia reformy narážajú na ich nepochopenie a s tým niekedy súvisiace odmietanie. Žiaľ, musíme konštatovať, že s týmto „nepochopením“ sa častejšie stretávame doma ako v zahraničí, aj keď všetky reformy sledujú predovšetkým bezpečnostné a obranné záujmy SR, o čo sa bezúspešne pokúšali aj predchádzajúce vlády. 

,,Mediálnou kampaňou“, ktorá je predmetom kritiky, sú informačné programy na podporu zlepšenia verejnej informovanosti o integrácii SR do NATO. Ich cieľom je prezentovať vstup krajiny do NATO ako zahraničnopolitickú prioritu Slovenskej republiky.  Programy sa uskutočňujú  koordinovane a transparentne z úrovne Vládneho výboru PRENAME na úrovni štátnych tajomníkov v spolupráci s redakciami masmédií bez ohľadu na ich inklinovanie k niektorému politickému subjektu.

MO SR zabezpečuje komunikáciu s verejnosťou o stave prípravy Armády SR na členstvo v NATO bežnými nástrojmi (tlačové besedy, stanoviská a pod.) ako súčasť každodennej práce.

O pragmatickom využití financií pre zvýšenie informovanosti verejnosti pred vstupom do NATO svedčia aj výsledky marcového prieskumu Národného osvetového centra, v ktorom podpora obyvateľstva pre členstvo krajiny v aliancii dosiahla 60,7 %. Ostatné agentúry pre výskum verejnej mienky tento výrazne pozitívny trend podpory členstvu v Severoatlantickej aliancii potvrdzujú.

Ministerstvo obrany nedelí novinárov na spriaznených a nespriaznených. Náš dialóg s novinárskou obcou je otvorený. Každý jeden zo žurnalistov, ktorý prejaví záujem o otázky, ktoré sú v kompetencii rezortu obrany, je vítaný a sú mu sprístupnené všetky informácie, ktoré ho zaujímajú v súlade s právnym poriadkom SR. Všetky zásadné vystúpenia ministra obrany sú prístupné na internetovej stránke Ministerstva obrany SR. Nezaujatý  čitateľ potvrdí, že sú to vystúpenia častokrát veľmi kritické, spojené s odvahou pomenovať veci ich menami, bez snahy niečo zakrývať. Vláda to považuje  za základnú zásadu pre nájdenie správneho riešenia. Takýto prístup však nie je známy z minulosti. 

Tvrdenie, že Armáda SR je nepoužiteľná pre boj na obranu štátu vzhľadom na to, že nedisponuje zodpovedajúcou organizačnou zložkou, ktorá dokáže plánovať a riadiť bojovú činnosť je nepodložené. Generálny štáb Armády SR disponuje zodpovedajúcimi riadiacimi štruktúrami, ktoré sú vytvorené na báze zjednotenia spravodajského, informačného, operačného a logistického prvku. Na velenie operácií sú predurčené operačné veliteľstvá. Tieto organizačné štruktúry sú porovnateľné s podobnými štruktúrami, ktoré fungujú v ozbrojených silách NATO. Kompetencie Generálneho štábu Armády SR a proces riadenia a velenia vytvárajú odborné predpoklady na riadenie ozbrojených síl v čase mieru, núdzovom, výnimočnom a vojnovom stave a vo vojne samotnej. 

Vzdušné sily plnia úlohy v súlade so svojim poslaním. Po teroristických útokoch na USA boli prijaté mimoriadne opatrenia na posilnenie ich pohotovostného systému. 

Za významný úspech realizácie programu vlády SR je nutné považovať zastavenie úpadku úrovne kvality výcviku Armády SR, čo sa za predchádzajúcej vlády nepodarilo. V porovnaní s rokom 2000 finančné krytie narástlo viac ako    o 70 %, čo vytvorilo podmienky pre výrazné skvalitnenie výcviku v pozemných silách. Výrazne taktiež narástol počet taktických cvičení. Od roku 1996 sa po prvýkrát precvičovali zálohy. Zdokonaľovacím výcvikom prešlo viac  ako 1700 záložníkov. Vo vzdušných silách sa počet letových hodín zvýšil oproti predchádzajúcemu roku dvojnásobne, pričom nálet 51 hodín na jedného pilota je najvyšší v histórii slovenského vojenského letectva. Skvalitnila sa príprava veliteľov a štábov. Veliteľstvá a štáby operačných a taktických stupňov pozemných a vzdušných síl sú zladené a pripravené pre plnenie úloh. Armáda SR v mierovej štruktúre je schopná plniť požadované úlohy a zabezpečiť mobilizačné rozvinutie vojsk pre ich prípadné operačné použitie na elimináciu vzniknutých ohrození. Po prvýkrát sa uskutočnil výcvik v centrách simulačných technológii.

Návrh ústavného zákona o bezpečnosti štátu bol na Ministerstve obrany SR pripravovaný od roku 1993. Súčasná platná právna úprava otázok bezpečnosti a obrany štátu zatiaľ vychádza z podmienok bývalého politického režimu.

Súčasné znenie ústavného zákona, ktoré spracovalo Ministerstvo obrany SR, bolo na rokovanie Legislatívnej rady vlády SR a vlády SR predložené s pripomienkovým konaním. Nikto z členov vlády, ani legislatívnej rady vlády, nežiadal ďalšie pripomienkové konanie po úpravách zákona, ktoré sa v ňom urobili na základe odporúčaní legislatívnej rady vlády. Na rokovanie Národnej rady SR vláda predkladá materiál ako ucelený vládny návrh, ktorý obsahuje návrh zákona a dôvodovú správu k predloženému návrhu. 

Ostatné zákony pre oblasť obrany a bezpečnosti, spracované Ministerstvom obrany SR, sú v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, medzinárodnými právnymi zmluvami a dohodami, ktorými je  Slovenská republika viazaná, ako aj v súlade s reálnymi potrebami a požiadavkami Slovenskej republiky, ktoré súvisia so zabezpečovaním obrany štátu a so zámerom Slovenskej republiky vstúpiť do NATO. 

Tvrdenie, že vláda Slovenskej republiky neplní vecné predpoklady začlenenia Slovenskej republiky do NATO, sa nezakladá na pravde. V dňoch 28. februára       až 1. marca 2002 sa uskutočnila návšteva expertných tímov NATO. Závery týchto tímov potvrdili, že Slovenská republika plní všetky úlohy vyplývajúce z predvstupového procesu do NATO, čo bolo adekvátne zvýraznené v písomnej správe, ktorú prerokoval Politicko-vojenský riadiaci výbor NATO v Bruseli. Obdobný záver bol prijatý aj pri návšteve prezidenta Slovenskej republiky v Bruseli u generálneho tajomníka NATO. Z uvedeného je zrejmé, že Ministerstvo obrany SR úlohy z Akčného plánu členstva dôsledne plní.

15. Zahraničná politika

Vláda SR si v Programovom vyhlásení stanovila ako základné ciele zahraničnej politiky dosiahnutie členstva SR v OECD, zaradenie SR do prvej skupiny štátov pre rozšírenie Európskej únie a získanie plného členstva v NATO.

Slovenská republika bola prijatá do OECD 14. decembra 2000.

Je potrebné uviesť, že SR sa pod vedením súčasnej vlády v roku 2000 podarilo nielen začať rokovania o vstupe do EÚ, v čom absolútne zlyhala predchádzajúca vláda, ale dokázala aj natoľko v rokovaniach postúpiť, že dnes najvyšší predstavitelia pätnástich členských štátov EÚ menujú SR ako kandidáta na vstup v roku 2004. Takýto úspech by nebol možný bez dôvery našich partnerov. Táto dôvera sa opiera o pevné úsilie vlády splniť prístupové kodanské kritériá. EÚ nás dnes hodnotí ako krajinu s pevnými demokratickými inštitúciami a s funkčným trhovým hospodárstvom. V záujme udržania tempa v oblasti harmonizácie legislatívy vláda prijala plán 233 prioritných úloh. Tento plán obsahuje zoznam a presný harmonogram legislatívnych úloh a opatrení na budovanie a posilnenie administratívnych kapacít na aplikáciu zákonov, ku ktorým sme sa zaviazali buď v Národnom programe pre prijatie acquis communautaire alebo v rámci negociačného procesu. Hodnotením plnenia týchto úloh sa mesačne venuje vláda na svojich zasadaniach. Preto môžeme smelo potvrdiť, že pokrok dosahovaný v legislatívnom procese v žiadnom prípade neohrozuje naše eurointegračné ambície. 

Závery Laekenského summitu z decembra 2001 výslovne uvádzajú SR ako jednu z 10 kandidátskych krajín, ktoré by mali, resp. mohli vstúpiť do Únie už v roku 2004. Ak parlament nebude blokovaný obštrukciami, je reálny predpoklad, že sa do konca volebného obdobia podarí prijať zákony, ktoré jej umožnia uzavrieť prístupové negociácie do konca tohto roku a naplniť tak základný predpoklad pre prijatie SR do EÚ v prvej vlne rozširovania v roku 2004. 

Argumenty o vysokej nezamestnanosti, hroziacej menovej kríze, ekonomickej nestabilite sú iba púhou demagógiou opozície. 

Dôležitým hodnotovým kritériom stability krajiny je súčasný stav plnenia podmienok pre naše členstvo v NATO. Je to jediný zo základných zahraničnopolitických cieľov z Programového vyhlásenia, ktorý súčasná vláda nesplní do konca volebného obdobia. A to z jediného dôvodu - summit NATO v Prahe, ktorý bude rozhodovať o rozšírení sa uskutoční až po voľbách. Napriek tomu je ale postavenie SR vo vzťahu k NATO v porovnaní s rokom 1998 neporovnateľné. Zatiaľ čo v záveroch summitu v Madride v roku 1997, ktorý rozhodol o historickom rozšírení NATO na východ, sa SR ani nespomínala, je dnes SR (spolu so Slovinskom) všeobecne považovaná za najperspektívnejšieho kandidáta na členstvo. Dôvody treba hľadať v zmene politickej situácie na Slovensku; a tiež v realizácii reálnej reformy armády, ktorej základ bol položený počas úradovania tejto vlády prijatím bezpečnostnej, obrannej a vojenskej stratégie v roku 2001. 

Ak niečo ešte vo vzťahu k členstvu SR vyvoláva otázky, tak je to politická stabilita na Slovensku. Nejde však o stabilitu tejto vlády, ale o stabilitu povolebného vývoja. Vláda nakoniec jednoznačne deklaruje svoj jednotný postoj k zahraničnej politike napr. aj tým, že pravidelne každý rok schvaľuje dokumenty o vyhodnotení zamerania zahraničnej politiky za uplynulý rok a zameranie zahraničnej politiky pre nadchádzajúci rok.   

Vláda SR sa v Programovom vyhlásení zaviazala vykonávať modernú, dôveryhodnú a presvedčivú zahraničnú politiku. Politika konfrontácie takouto politikou nie je. Vďaka umiernenej zahraničnej politike založenej na presvedčivej argumentácii dosiahla SR stav, kedy otázka Benešových dekrétov nie je podmienkou vstupu SR do EÚ a otázka zákona o zahraničných Maďaroch sa dostala do situácie, kedy dosiahnutie slovensko-maďarskej dohody je kladené ako podmienka pre Maďarsko a nie pre Slovenskú republiku.

Vláda SR buduje vzťahy s Maďarskou republikou na základe a v duchu Zmluvy medzi SR a MR o dobrom susedstve a priateľskej spolupráci, ktorá bola podpísaná 19. marca 1995 počas pôsobenia predchádzajúcej vlády. V rámci predvolebnej kampane v Maďarsku sa prejavujú pokusy hrať s nacionalistickou kartou, čoho prejavom bolo aj prijatie zákona o Maďaroch žijúcich v susedných krajinách a otvorenie otázky tzv. Benešových dekrétov. V obidvoch prípadoch vláda SR v úzkej súčinnosti s NR SR zaujala stanovisko, ktoré je zásadné a súčasne nedvojzmyselné. Slovenský parlament reagoval na prijatie zákona o Maďaroch žijúcich v susedných krajinách vyhlásením, podľa ktorého je tento akt v rozpore so základnou slovensko-maďarskou zmluvou a NR SR nesúhlasí s uplatňovaním účinkov tohto zákona v rámci jurisdikcie SR. Rovnako zásadný postoj zaujíma vláda SR aj v rokovaniach s maďarskou stranou, kde sa zatiaľ k dohode nedospelo. Ministerstvo vnútra SR, na základe uznesenia NR SR, posudzuje otázku súladu činnosti záujmového združenia „Združenie za spoločné ciele“ so zákonom a stanovami tohto združenia.

Pokiaľ ide o Benešove dekréty, stanovisko vlády SR bolo prezentované na mnohých medzinárodných fórach vrátane Európskej komisie. Vláda SR si nie je vedomá toho, že by v tejto otázke nemala pripravené riešenia, obhajujúce základné záujmy SR. Tieto dekréty sú súčasťou povojnového zákonodarstva Československej republiky a v legislatíve SR tvoria právny základ, na ktorom bola po II. svetovej vojne obnovená demokratická Československá republika predtým rozbitá Mníchovskou dohodou z 29.9.1938 a Viedenskou arbitrážou z 2.11.1938.