Informácia  

o priebehu a výsledkoch  
2. konferencie k urýchleniu nadobudnutia platnosti 
Zmluvy o všeobecnom zákaze jadrových skúšok
 v New Yorku v dňoch 11. až 13. novembra 2001

Ciele Zmluvy a aktivity SR

Zmluva o všeobecnom zákaze jadrových skúšok zakazuje uskutočňovať akékoľvek jadrové skúšky, tzn. akékoľvek pokusné výbuchy jadrových zbraní a iných výbušných zariadení, vrátane pokusných výbuchov pre mierové účely. Na plnenie Zmluvy zo strany zmluvných štátov má dohliadať verifikačný systém, ktorý pozostáva z medzinárodného systému s 321 monitorovacími stanicami rozmiestnenými na všetkých kontinentoch, medzinárodného dátového centra na spracovanie údajov, globálnej komunikačnej siete, konzultačného a objasňujúceho mechanizmu, inšpekcií na mieste a opatrení na posilnenie dôvery. Podľa textu Zmluvy má byť verifikačný systém funkčný k dátumu nadobudnutia platnosti Zmluvy a úlohou budovania verifikačného systému je poverená Prípravná komisia Organizácie Zmluvy o všeobecnom zákaze jadrových skúšok (PrepCom CTBTO), medzinárodná organizácia vytvorená signatármi Zmluvy.
Na plnenie záväzkov vyplývajúcich zo Zmluvy na národnej úrovni sa jej zmluvné strany zaviazali vytvoriť národné implementačné orgány. V SR bol týmito úlohami poverený Úrad jadrového dozoru SR, ktorý na základe kompetenčného zákona (zák. NR SR č. 2/1993 o organizácii ministerstiev a iných orgánov štátnej správy) zabezpečuje plnenie záväzkov SR vyplývajúcich z medzinárodných zmlúv týkajúcich sa jadrovej bezpečnosti a narábania s jadrovými materiálmi.
SR sa od začiatku rokovaní o Zmluve zasadzovala za úplný zákaz jadrových skúšok. Z takejto pozície priamo vyplýval jej aktívny prístup k samotným rokovaniam o Zmluve a neskôr k podpisu a ratifikácii Zmluvy zo strany SR medzi prvými štátmi. Stála predstaviteľka SR pri Úradovni OSN  vo Viedni plnila funkciu predsedkyne Prípravnej komisie Organizácie Zmluvy v prvom roku pôsobenia novej organizácie vo Viedni v r. 1997. SR sa aktívne zapája do prípravy príručky pre inšpekcie na mieste a taktiež ponúkla svoje územie na realizáciu technického experimentu, ktorý sa uskutočnil 26.9.-12.10.2001 a  ktorý umožnil za účasti predstaviteľov zo všetkých kontinentov overiť niektoré inšpekčné postupy a monitorovacie zariadenia potrebné pre verifikáciu Zmluvy. 
Z vyššie uvedeného je zreteľný dlhodobý aktívny prístup SR k implementácii Zmluvy a  vyplýva z neho aj priamo súvisiaca podpora zvolaniu Konferencie. 

Ciele Konferencie

V súlade s článkom XIV Zmluva nadobudne platnosť 180 dní po uložení ratifikačných listín 44 štátov uvedených v prílohe č. 2 Zmluvy, medzi ktorými sa nachádza aj SR. Z týchto krajín Zmluvu podpísali všetky krajiny s výnimkou KĽDR, Indie a Pakistanu, i keď posledné dve krajiny to sľúbili po jadrových skúškach v r.1998. Zmluvu ratifikovalo zatiaľ spolu so Slovenskom 31 krajín, vrátane troch s jadrovými zbraňami - Francúzsko, RF a Veľká Británia. USA a Čína zatiaľ Zmluvu neratifikovali.
Vzhľadom na to, že Zmluva doteraz nenadobudla platnosť, skupina krajín, ktoré ratifikovali Zmluvu, vrátane SR, požiadala generálneho tajomníka OSN v súlade s čl. XIV Zmluvy o zvolanie osobitnej konferencie na posúdenie opatrení k urýchleniu nadobudnutia platnosti Zmluvy. Prvá takáto konferencia sa uskutočnila v r. 1999 vo Viedni a zavŕšila sa konsenzuálnym prijatím záverečnej politickej deklarácie. Od predchádzajúcej konferencie sa zaznamenal viac ako 50%-ný nárast počtu krajín, ktoré ratifikovali Zmluvu. V tomto roku sa SR uchádzala o obsadenie funkcie viceprezidenta Konferencie a k tomuto kroku získala podporu regionálnej skupiny. 

Priebeh a výsledky Konferencie

2. konferencia k urýchleniu nadobudnutia platnosti Zmluvy o všeobecnom zákaze jadrových skúšok (ďalej len “Konferencia”) sa uskutočnila v sídle OSN v New Yorku v dňoch 11.-13. septembra 2001. Konferencia v rámci 16-bodového programu schválila procedurálne pravidlá, zvolila funkcionárov Konferencie, posúdila vo všeobecnej rozprave opatrenia k urýchleniu nadobudnutia Zmluvy a schválila záverečné dokumenty Konferencie.

Konferenciu otvoril generálny tajomník OSN K. Annan. Za prezidenta Konferencie bol aklamáciou zvolený námestník ministra zahraničných vecí Mexika Miguel M. Bosch a za viceprezidentov okrem Slovenska aj Rakúsko, Peru, Južná Afrika a Južná Kórea.
Na Konferencii sa zúčastnilo 109 delegácií z krajín, ktoré ratifikovali, alebo zatiaľ len podpísali Zmluvu. 49 delegácií bolo vedených na úrovni ministrov zahraničných vecí. Z významných krajín sa nezúčastnili USA. Táto skutočnosť je kritizovaná na rôznych úrovniach mnohými krajinami, vrátane Kanady a krajín EÚ. Neúčasť USA súvisí so skutočnosťou, že i keď bývalý prezident Clinton podpísal Zmluvu v jej otvorenia k podpisu dňa 24.9.1996,  v súčasnosti nie je v USA politická vôľa k jej ratifikácii.

Delegácia SR postupovala na Konferencii podľa Smernice schválenej vládou SR. Slovensko sa pripojilo sa k prejavu krajín EÚ a asociovaných krajín, ktorý predniesol belgický minister zahraničných vecí. EÚ a asociované krajiny zdôraznili svoju trvalú a bezvýhradnú podporu medzinárodnému úsiliu v oblasti odzbrojenia, kontroly zbrojenia a nešírenia zbraní hromadného ničenia, ako aj v oblasti konvenčných zbraní. Toto úsilie je ešte dôležitejšie v súvislosti s teroristickými útokmi v USA s cieľom zabrániť teroristom v prístupe k omnoho ničivejším prostriedkom. Poľutovanie bolo vyjadrené nad postojom USA k implementácii Zmluvy a zdôraznená bola dôležitá úloha USA v oblasti kontroly jadrových zbraní.
V príspevku SR bola vyjadrená podpora skorému nadobudnutiu platnosti Zmluvy a jej univerzalite v celosvetovom meradle. Bol zdôraznený aktívny prístup SR k príprave verifikačného systému, ocenená práca sekretariátu PrepComu CTBTO na čele s výkonným tajomníkom vv. Wolfgangom Hoffmannom a pozitívne hodnotenie technického experimentu na prelome septembra a októbra 2001 v SR, pri ktorom boli preskúšané pripravované inšpekčné postupy a niektoré monitorovacie seizmické zariadenia 
Veľvyslanec Alojz Némethy predsedal Konferencii v jej druhý deň dopoludnia, tesne po páde komerčného lietadla v New Yorku (časť účastníkov sa nemohla dostať do budovy OSN, ktorá bola na krátky čas z bezpečnostných dôvodov uzavretá). Medializácia Konferencie v SR bola zabezpečená tlačovou informáciou MZV SR a rozhovorom pre denník Pravda.
V neformálnych diskusiách sa delegácia SR vyjadrovala k otázkam nevyhnutnosti zintenzívnenia multilaterálnej spolupráce v oblasti odzbrojenia, kontroly zbrojenia a nešírenia zbraní hromadného ničenia, ako aj v oblasti konvenčných zbraní a prípravy kontrolného mechanizmu Zmluvy ešte pred nadobudnutím jej platnosti. 
Počas konferencie predniesli svoj prejav aj mimovládne organizácie (na konferencii ich bolo akreditovaných 24 ), ktoré zdôraznili význam Zmluvy pre medzinárodnú bezpečnosť a mier vo svete. Nezávislé združenia potvrdili, že CTBT je uskutočniteľnou a efektívnou Zmluvou užitočnou pre všetky členské štáty. Vo vystúpení mimovládne organizácie zdôraznili, že zastavenie jadrových pokusov je dôležité z dvoch dôvodov: zastavenie pretekov v zbrojení a prevencia pred ďalším ničením ľudského zdravia a životného prostredia.

Na záver Konferencia prijala Záverečnú deklaráciu, ktorá bola prijatá konsenzom na základe materiálu prediskutovaného krajinami počas prípravy Konferencie vo Viedni.
V deklarácii je vyslovená výzva krajinám na podpísanie a ratifikáciu Zmluvy ako aj výzva zachovať moratórium na skúšky jadrových zbraní a iné jadrové výbuchy. Krajiny vyjadrili opätovne svoj záväzok podporiť vybudovanie verifikačného režimu ešte pred vstúpením Zmluvy do platnosti.

Počas Konferencie Zmluvu ratifikovali ďalšie 3 krajiny (Ekvádor, Nauru a Singapur). Ďalšie krajiny (Alžírsko, Indonézia, Kolumbia, Vietnam), ktorých ratifikácia je nutná pre nadobudnutie platnosti Zmluvy, informovali o svojich zámeroch ratifikovať Zmluvu v dohľadnom čase. Ku dňu 20.11.2001 Zmluvu podpísalo 164 štátov a z nich ju ratifikovalo 89 štátov. 

Závery

Konferencia prijala ako hlavný dokument Záverečnú deklaráciu s výzvou krajinám, ktoré tak doteraz neurobili, aby podpísali a ratifikovali Zmluvu o všeobecnom zákaze jadrových skúšok. Vyjadrená bola aj podpora ďalšiemu budovaniu režimu na kontrolu plnenia Zmluvy tak, aby bol verifikačný režim funkčný pred vstúpením Zmluvy do platnosti.

Vo väzbe na výsledky Konferencie vyplýva pre SR potreba, v koordinácii s EÚ a ostatnými asociovanými krajinami, plnenia v ďalšom období ustanovení Záverečnej deklarácie, t.j. predovšetkým trvalo presadzovať čo najskoršie nadobudnutie platnosti Zmluvy, dosiahnutie jej univerzality v celosvetovom meradle a podporovať budovanie verifikačného režimu na dodržiavanie ustanovení Zmluvy.