Dôvodová správa (všeobecná  časť)

	Základom právnej úpravy patentov a európskych patentov s účinkami pre Slovenskú republiku (ďalej len „európsky patent“) je zákon č. 435/2001 Z. z. o patentoch, dodatkových ochranných osvedčeniach a o zmene a doplnení niektorých zákonov (patentový zákon) v znení neskorších predpisov (ďalej len „patentový zákon“). Základom právnej úpravy dodatkových ochranných osvedčení na liečivá a výrobky na ochranu rastlín (ďalej len „dodatkové osvedčenie“) je nariadenie Rady (ES) č. 1768/92 o vytvorení dodatkového ochranného osvedčenia na liečivá a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 o vytvorení dodatkového ochranného osvedčenia pre výrobky na ochranu rastlín. 
	
	Patentový zákon ustanovuje, že majiteľ patentu je povinný za udržiavanie platnosti patentu každoročne platiť Úradu priemyselného vlastníctva Slovenskej republiky (ďalej len „úrad“) správne poplatky. Rovnako majiteľ európskeho patentu je povinný platiť úradu správne poplatky za udržiavanie platnosti európskeho patentu. Pokiaľ ide o dodatkové osvedčenia, nariadenie Rady (ES) č. 1768/92 a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 ponecháva otázku poplatkov za udržiavanie platnosti dodatkových osvedčení na národnú úpravu, pričom Slovenská republika vyberá poplatky za udržiavanie platnosti dodatkových osvedčení. 

Právna úprava poplatkov za udržiavanie platnosti patentu, európskeho patentu a dodatkového osvedčenia je v súčasnosti súčasťou širšieho celku správnych poplatkov vyberaných orgánmi štátnej správy na základe zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 145/1995 Z. z. o správnych poplatkoch v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon o správnych poplatkoch“). 

Udržiavanie platnosti patentu, európskeho patentu a dodatkového osvedčenia platením určitých poplatkov je základnou podmienkou ich verejnoprávnej ochrany. Platenie poplatkov pre zachovanie práv z priemyselného vlastníctva predpokladá tiež Parížsky dohovor na ochranu priemyselného vlastníctva uverejnený v Zbierke zákonov vyhláškou ministra zahraničných vecí č. 64/1975 Zb. v znení vyhlášky č. 81/1985 Zb. 

Podľa zákona o správnych poplatkoch sa poplatky, ktoré sú v sadzobníku správnych poplatkov určené pevnou sumou, platia bez výzvy a sú splatné pri podaní. Podaním vzniká zároveň poplatková povinnosť. Ak nebol poplatok zaplatený pri podaní alebo v určenej sume, je splatný do 15 dní odo dňa doručenia písomnej výzvy správneho orgánu na jeho zaplatenie.

     	Podľa patentového zákona, patent, európsky patent a dodatkové osvedčenie zanikne márnym uplynutím lehoty na zaplatenie poplatku za udržiavanie platnosti patentu, európskeho patentu alebo dodatkového osvedčenia (ďalej len „udržiavací poplatok“).

Patentový zákon neustanovuje, aby pred zaplatením udržiavacieho poplatku za ďalší rok udržiavania platnosti patentu, európskeho patentu alebo dodatkového osvedčenia bola podaná žiadosť o udržiavanie ich platnosti a teda úrad v tomto prípade nezačína správne konanie v zmysle zákona o správnych poplatkoch. 

Úrad okrem prvého udržiavacieho poplatku za patent, ktorého výška je súčasťou rozhodnutia o udelení ochrany, nevyzýva poplatníka na zaplatenie udržiavacích  poplatkov, pretože mu to patentový zákon neukladá. Takáto prax je európskym štandardom.

	Práve osobitosti vymeriavania a vyberania udržiavacích poplatkov sú jedným z dôvodov, pre ktoré nie je vhodné v týchto prípadoch uplatňovať ustanovenia zákona o správnych poplatkoch. Vzhľadom na túto skutočnosť je potrebné upraviť udržiavacie poplatky v osobitnom zákone, ktorý bude efektívne a flexibilne reagovať na tieto osobitosti.

Podľa článku 39 Dohovoru o udeľovaní európskych patentov (Európsky patentový dohovor) (oznámenie Ministerstva zahraničných vecí Slovenskej republiky č. 47/2008 Z. z.) každý zmluvný štát platí Európskej patentovej organizácii za každý udržiavaný európsky patent v tomto štáte čiastku rovnajúcu sa pomernej časti tohto poplatku stanovenej Správnou radou Európskej patentovej organizácie. Pomerná časť nesmie prekročiť 75 % zaplateného udržiavacieho poplatku a je pre všetky zmluvné štáty rovnaká.

Každý zmluvný štát je povinný pravidelne v štvrťročných periódach pomernú časť zaplateného udržiavacieho poplatku odviesť na účet Európskej patentovej organizácie.

Výška pomernej časti zaplateného udržiavacieho poplatku, ktorú je povinný odviesť každý zmluvný štát za každý udržiavaný európsky patent Európskej patentovej organizácii, sa stanovuje pri schvaľovaní rozpočtu Správnou radou Európskej patentovej organizácie na každý nasledujúci rok.

Správna rada Európskej patentovej organizácie prijala 7. decembra 2006  rozpočet na rok 2007 a stanovila pomernú výšku poplatkov pre každý zmluvný štát za každý udržiavaný európsky patent vo výške 50 % vybraného udržiavacieho poplatku a zároveň stanovila minimálnu výšku poplatkov, ktoré je povinný zaplatiť každý zmluvný štát za každý udržiavaný európsky patent Európskej patentovej organizácii na rok 2007. Uvedená pomerná výška poplatkov je platná aj pre rok 2008.

Výška udržiavacích poplatkov v Slovenskej republike je stanovená s ohľadom na rozlohu územia Slovenskej republiky (ide o územný princíp ochrany), počet obyvateľov, rozvinutosť hospodárstva, ekonomiku spoločnosti a pohybuje sa tesne nad hladinou minimálnych poplatkov stanovených Správnou radou Európskej patentovej organizácie. 

V niektorých prípadoch, napr. pri vyhlásení ponuky licencie na udelenú ochranu majiteľom patentu, európskeho patentu alebo dodatkového osvedčenia, sa udržiavací poplatok znižuje na polovičnú výšku stanovenej sadzby. Vzhľadom na stanovenú minimálnu výšku poplatkov musí Slovenská republika odviesť vyššiu sumu za udržiavaný európsky patent, ako je suma udržiavacích poplatkov vybraných úradom.
 
Z týchto dôvodov je potrebné každoročne prehodnotiť výšku udržiavacích poplatkov vyberaných v Slovenskej republike, aby sa nestal prípad, že úrad vyberie nižšiu sumu, ako musí Slovenská republika odviesť do Európskej patentovej organizácie.

V súčasnosti nie je možné odviesť časť poplatkov Európskej patentovej organizácii z poplatkov, ktoré boli vybrané priamo, ale musia sa naplánovať do výdavkov úradu na príslušný rok. Určiť počty platných európskych patentov a sumu potrebnú na odvedenie do Európskej patentovej organizácie na ďalší rok možno len približne a preto môže nastať situácia, že úrad pri návrhu rozpočtu na nasledujúci rok neodhadne správne výšku poplatkov odvádzaných Európskej patentovej organizácii.

Navrhovaný zákon predstavuje najefektívnejší a najmenej zložitý spôsob úpravy udržiavacích poplatkov. Cieľom tejto úpravy je odstrániť:

-	nevhodné začlenenie udržiavacích poplatkov do sadzobníka správnych poplatkov, vzhľadom na to, že udržiavacie poplatky sa neplatia za úkony alebo konania správneho orgánu, ale za garantovanú časovú ochranu predmetu priemyselného práva na území štátu;

-	problémy, ktoré nastávajú v dôsledku zmeny minimálnej odvádzanej výšky udržiavacieho poplatku za európsky patent do Európskej patentovej organizácie. Navrhovaná úprava umožní flexibilne reagovať na tieto zmeny v sadzobníku udržiavacích poplatkov, ktorý tvorí prílohu navrhovaného zákona. Na základe skúseností sa javí jednoduchšie novelizovať sadzobník poplatkov v osobitnom zákone o udržiavacích poplatkoch, ako novelizovať časť sadzobníka zákona o správnych poplatkoch;

-	problémy pri plánovaní celkovej ročnej výšky poplatkov odvádzanej do Európskej patentovej organizácie na nasledujúci rok, pretože v čase návrhu štátneho rozpočtu na budúci rok úrad nedokáže predpokladať počet udržiavaných európskych patentov, ani rozhodnutie o výške pomernej časti udržiavacieho poplatku odvádzaného do Európskej patentovej organizácie Správnou radou Európskej patentovej organizácie, ktorá prijíma rozhodnutie na ďalší rok, zvyčajne v decembri predchádzajúceho roku.

Aj po prijatí navrhovaného zákona problematika platenia správnych poplatkov spojených s procesom získania ochrany jednotlivých predmetov priemyselného vlastníctva zostáva upravená jednotne zákonom o správnych poplatkoch.

     	Návrh zákona je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, ústavnými zákonmi, zákonmi, ako aj s medzinárodnými zmluvami a inými medzinárodnými dokumentmi, ktorými je Slovenská republika viazaná. 

	Súlad navrhovanej právnej úpravy s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie je vypracovaný formou Doložky zlučiteľnosti tohto návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie.

     	Vplyv navrhovanej právnej úpravy na štátny rozpočet je vypracovaný formou Doložky finančných, ekonomických, environmentálnych vplyvov, vplyvov na zamestnanosť a podnikateľské prostredie. Navrhovaná úprava nebude mať vplyv na rozpočty obcí, rozpočty vyšších územných celkov, na zamestnanosť, ani na tvorbu pracovných miest. 

Ministerstvo financií SR listom č. MF/12480/2008-411 zo dňa 28. 04. 2008  vzalo na vedomie vplyv návrhu zákona na výdavky a príjmy Štátneho rozpočtu SR.

Dôvodová správa (osobitná časť)

K článku I

K § 1 – 2

Poplatky za udržiavanie platnosti poskytnutej ochrany sa podľa § 1 budú naďalej platiť pri troch predmetoch priemyselného vlastníctva a to patente, európskom patente s účinkami pre Slovenskú republiku (ďalej len „európsky patent“) a dodatkovom ochrannom osvedčení na liečivá a výrobky na ochranu rastlín (ďalej len „dodatkové osvedčenie“). 

Ustanovenie § 2 definuje pojem poplatník, pričom v súlade s ustanoveniami zákona č. 435/2001 Z. z. o patentoch, dodatkových ochranných osvedčeniach a o zmene a doplnení niektorých zákonov (patentový zákon) v znení neskorších predpisov (ďalej len „patentový zákon“) poplatníkom, teda osobou, ktorá platením poplatku udržiava platnosť príslušného patentu, európskeho patentu alebo dodatkového osvedčenia, je práve majiteľ takéhoto predmetu priemyselného práva alebo ním splnomocnená osoba. Zároveň sa vymedzuje okruh subjektov, ktoré budú oslobodené od platenia udržiavacích poplatkov.

K § 3

Ustanovenie § 3 určuje v prvom odseku Úrad priemyselného vlastníctva Slovenskej republiky (ďalej len „úrad“), ako inštitúciu oprávnenú vymeriavať a vyberať poplatky za udržiavanie platnosti patentu, poplatky za udržiavanie platnosti európskeho patentu a poplatky za udržiavanie platnosti dodatkového osvedčenia (ďalej len „udržiavací poplatok“).

	Podľa odseku 2 tohto ustanovenia budú sadzby udržiavacích poplatkov za patent, európsky patent a dodatkové osvedčenie upravené v sadzobníku udržiavacích poplatkov, ktorý tvorí prílohu navrhovaného zákona. 

K §  4 

     	S cieľom zjednodušiť platenie poplatkov návrh zákona určuje dva spôsoby, ktorými môže poplatník poplatky zaplatiť. Obidva spôsoby zodpovedajú spôsobom platenia poplatkov spojených s ochranou technických riešení (patentov) v krajinách Európskej únie. Na rovnakom základe je postavený aj spôsob platenia poplatkov, ktoré sa platia za konanie pred Európskym patentovým úradom.
	
K § 5 - 7

	Tieto ustanovenia zakotvujú základný princíp pri platení udržiavacích poplatkov spočívajúci v tom, že poplatky sa platia za jednotlivé roky udržiavania platnosti predmetu priemyselného práva, pričom tento princíp je vyjadrený vždy v prvom odseku príslušného ustanovenia. V tejto súvislosti je potrebné zdôrazniť, že pokiaľ zákon používa pojem „rok“, rozumie sa ním bežný rok, pretože ide o časový úsek, ktorý sa nemusí zhodovať s kalendárnym rokom a v prevažnej väčšine prípadov sa s kalendárnym rokom ani nezhoduje vzhľadom na osobitný spôsob určenia začiatku plynutia tohto časového úseku pri každom z dotknutých predmetov priemyselného práva. Pre určenie začiatku plynutia tohto časového úseku je v prípade patentu a európskeho patentu rozhodujúcim kritériom deň podania patentovej prihlášky, resp. deň podania európskej patentovej prihlášky. Na účely platenia udržiavacieho poplatku týmto dňom začína plynúť prvý rok platnosti patentu, resp. európskeho patentu, aj keď v skutočnosti patent nadobúda právne účinky až oznámením o jeho udelení vo Vestníku úradu a európsky patent až oznámením o jeho udelení v Európskom patentovom vestníku. V súlade s touto fikciou sa podľa sadzobníka platí udržiavací poplatok za patent a udržiavací poplatok za európsky patent až za 3. rok plynúci od podania patentovej prihlášky, resp. európskej patentovej prihlášky.

	Ustanovenia určujú spôsob vymerania prvého udržiavacieho poplatku za predmet priemyselného práva a lehotu na jeho zaplatenie. S ohľadom na skutočnosť, že vznik poplatkovej povinnosti za patent, vznik poplatkovej povinnosti za európsky patent a vznik poplatkovej povinnosti za dodatkové osvedčenie sa viažu na rozličné právne skutočnosti, návrh zákona jednoznačne určuje, kedy táto povinnosť u jednotlivých predmetov vzniká a tým minimalizuje možnosť, že by v dôsledku chybného určenia okamihu vzniku poplatkovej povinnosti mohlo dôjsť k nežiaducemu zániku týchto práv. 

Ustanovenia upravujú aj platenie poplatkov za ďalšie roky udržiavania platnosti, určujú zásadu, že poplatok sa platí bez výzvy úradu a stanovujú lehotu, v ktorej má byť poplatok zaplatený. Nezaplatenie udržiavacieho poplatku má za následok zánik práva, pričom toto právo zaniká posledným dňom, v ktorom mohol byť udržiavací poplatok riadne zaplatený.

Pre vznik povinnosti platiť udržiavací poplatok za patent, európsky patent a dodatkové osvedčenie návrh zákona preberá doterajšiu úpravu zo zákona o správnych poplatkoch, ktorá sa v praxi osvedčila. Na rovnakých princípoch je založený vznik povinnosti udržiavať platnosť predmetov priemyselného práva aj v iných európskych krajinách.

K § 8 

Toto ustanovenie upravuje podmienky, za ktorých má byť poplatok platený. Poplatok má byť zaplatený riadne a v stanovenom čase. Ustanovenie upravuje postup úradu v prípadoch, keď poplatok nie je zaplatený v stanovenej výške, v určenom čase alebo keď nie je možné zistiť účel platby.

Návrh zákona v odseku 1 umožňuje, aby poplatník, za podmienok v tomto odseku stanovených, zaplatil udržiavací poplatok aj na niekoľko rokov dopredu. Takýmto postupom možno vylúčiť nechcené opomenutie zaplatiť udržiavací poplatok, a následne zánik poskytovanej ochrany. Na druhej strane, keďže poplatok bude platený vo výške určenej zákonom v čase platenia poplatku, ak by následne došlo k zániku patentu, poplatok poplatníkovi nebude vrátený.

V súlade so záväzkom, ktorý pre Slovenskú republiku vyplýva z Parížskeho dohovoru na ochranu priemyselného vlastníctva, poplatníkovi sa poskytuje dodatočná šesťmesačná lehota na zaplatenie udržiavacieho poplatku.
Ustanovenie upravuje poplatkovú povinnosť aj v osobitnom prípade, keď bola daná ponuka licencie.

K § 9 

	Ustanovenie upravuje postup úradu v prípade, keď bol poplatok zaplatený bezdôvodne a v prípade, keď bolo zaplatené viac než bolo potrebné. 	

K § 10

Úprava mechanizmu uvedenia do predošlého stavu zodpovedá všeobecnej zásade „restitutio in integrum“. Pre uplatnenie tejto zásady je nevyhnutná existencia objektívnej prekážky, ktorá bráni poplatníkovi dodržať zákonnú lehotu na zaplatenie udržiavacieho poplatku. Objektívna povaha prekážky je daná formuláciou použitou v odseku 1 „napriek náležitej starostlivosti, ktorú si vyžadovali okolnosti“.
 
Poplatník môže o uvedenie do predošlého stavu požiadať úrad a zároveň vykonať zmeškaný úkon v subjektívnej lehote dvoch mesiacov od zániku objektívnej prekážky, najneskôr však v objektívnej lehote 12 mesiacov od uplynutia zmeškanej dodatočnej lehoty podľa Článku 5bis ods. 1 Parížskeho dohovoru na ochranu priemyselného vlastníctva.

Odsek 2 upravuje náležitosti žiadosti o uvedenie do predošlého stavu, pričom uplatňuje koncentračnú zásadu konania, dôsledkom ktorej je, že na dôvody predložené alebo skutočnosti oznámené po uplynutí stanovených lehôt úrad nebude prihliadať. 

Ustanovenie upravuje povinnosť úradu vyzvať poplatníka na preukázanie jeho tvrdení v prípade, že úrad má pochybnosti o ich pravdivosti. Takisto sa upravujú dôvody zamietnutia žiadosti a právne následky vyhovenia žiadosti.

Ustanovenie odstraňuje právnu neistotu tretích osôb v súvislosti s vyhovením žiadosti o uvedenie do predošlého stavu a právnymi účinkami tohto rozhodnutia upravenými odsekom 5, ktoré v dobrej viere nadobudli práva na území Slovenskej republiky. 

K § 11 - 12

Úrad vedie evidenciu udržiavacích poplatkov. 

Udržiavacie poplatky a penále sú príjmom štátneho rozpočtu a tvoria rozpočtové nedaňové príjmy úradu. Spresňuje sa nakladanie s pomernou časťou udržiavacích poplatkov za európsky patent. Článok 39 Dohovoru u udeľovaní európskych patentov (Európsky patentový dohovor) určuje zmluvným štátom povinnosť platiť z každého udržiavacieho poplatku získaného v tomto štáte za európsky patent pomernú čiastku, ktorá nesmie presiahnuť 75% (v súčasnosti je táto čiastka stanovená na 50%). Dátum splatnosti týchto platieb stanovuje Správna rada Európskej patentovej organizácie.

K § 13

Konanie vo veciach udržiavacích poplatkov je osobitným typom konania správneho orgánu. Vzhľadom na to, že vo veciach udržiavacích poplatkov budú počítanie lehôt, doručovanie, rozhodnutie, ako aj opravné prostriedky upravené zhodne ako v  zákone č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) v znení neskorších predpisov, navrhuje sa riešiť úpravu týchto inštitútov odkazom na úpravu v správnom poriadku ako všeobecnom predpise o správnom konaní. Výnimku predstavuje ustanovenie § 9 ods. 5 navrhovaného zákona, ktoré vylučuje možnosť podať rozklad proti rozhodnutiu o vrátení udržiavacieho poplatku alebo preplatku a preto na toto ustanovenie nemožno aplikovať ustanovenia správneho poriadku o odvolaní, resp. rozklade.  

K §  14
  
Ustanovenie predvída situácie, ktoré môžu v prechodnom období pri platení udržiavacieho poplatku nastať a určujú kľúč, podľa ktorého bude možné určiť, či sa jednotlivé platby považujú za správne poplatky podľa doterajších predpisov alebo za udržiavacie poplatky podľa navrhovaného zákona.

K prílohe

S ohľadom na skutočnosť, že patent udelený v súlade s národným právnym predpisom a európsky patent s účinkami pre Slovenskú republiku majú na území štátu rovnaké účinky, navrhuje sa, aby poplatky za udržiavanie platnosti tejto ochrany boli určené v rovnakej výške tak, ako to bolo aj podľa doterajšej právnej úpravy. 

Z dôvodu, že navrhovaná účinnosť zákona je 1. januára 2009, teda až v čase, kedy má dôjsť k prechodu na menu euro, v prílohe budú uvedené jednotlivé sadzby poplatkov len v mene euro. Vzhľadom na skutočnosť, že v čase predloženia tohto návrhu zákona do legislatívneho procesu nie je stanovený konverzný kurz slovenskej koruny k mene euro, sumy poplatkov v eurách sa do prílohy doplnia až po stanovení tohto konverzného kurzu. V prílohe je pri každom poplatku v zátvorke uvedená jeho sadzba v slovenských korunách, ktorá bude následne základom pre prepočítanie poplatkov na euro. Sumy poplatkov v slovenských korunách sú zhodné so sumami udržiavacích poplatkov vyberanými v súčasnosti na základe zákona o správnych poplatkoch. Prípadný rozdiel medzi výškou udržiavacích poplatkov v navrhovanom zákone a v zákone o správnych poplatkoch môže nastať výlučne len prepočítaním sadzieb zo slovenskej koruny na euro a ich zákonným zaokrúhlením.   

K článku II

K bodu 1. 
Navrhovaný zákon nahrádza poplatky v sadzobníku správnych poplatkov zákona o správnych poplatkoch v časti XVI. Priemyselné práva v položke 218, preto bolo potrebné túto položku vrátane poznámok k nej zo sadzobníka správnych poplatkov vypustiť.

K bodu 2.
V sadzobníku správnych poplatkov v časti XVI. Priemyselné práva sa navrhuje rozšíriť uplatnenie poznámky k položke 222 aj na písmeno c) tejto položky vzhľadom na to, že aj v prípade rozhodnutí o návrhu na výmaz úžitkového vzoru z registra úžitkových vzorov je potrebné prepisovať návrhy z podaní do týchto rozhodnutí a v prípade doručenia podania v elektronickej forme sa úradu ušetrí práca za prepisovanie.		

K článku III

K bodom 1. – 6. 
S ohľadom na skutočnosť, že patentový zákon predpokladá, že sa za udržiavanie platnosti patentu, európskeho patentu a dodatkového osvedčenia bude platiť udržiavací poplatok podľa osobitného predpisu, je nutné výslovne upraviť tie ustanovenia, ktoré sa tejto povinnosti týkajú. V tejto súvislosti je potrebné najmä vypustiť z patentového zákona ustanovenia týkajúce sa udržiavacích poplatkov, ktoré boli prevzaté do navrhovaného zákona. Takisto je potrebné nahradiť nepresný odkaz na ustanovenie § 79 ods. 9 patentového zákona odkazom na osobitný predpis, ktorým bude navrhovaný zákon.

K článku IV

Navrhuje sa účinnosť zákona 1. januára 2009.