N Á R O D N Á  R A D A  S L O V E N S K E J  R E P U B L I K Y

III. volebné obdobie

                                                                                        		
Číslo:

N á v r h

poslanca Národnej rady Slovenskej republiky Jána DRGONCA 

n a     v y d a n i e 

zákona o zodpovednosti za výkon verejnej moci

		Návrh uznesenia:

			Národná rada Slovenskej republiky

					s c h v a ľ u j e

návrh poslanca  Národnej rady Slovenskej republiky Jána DRGONCA na vydanie zákona o zodpovednosti za výkon verejnej moci 

                                                        Bratislava marec 2003

                         
                                                                                  N á v r h
                                                                    ZÁKON
                                                            zo .....................2003
                                              o zodpovednosti za výkon verejnej moci

                              Národná rada Slovenskej republiky sa uzniesla na tomto zákone:

                                                                              § 1

     (1) Štát, orgány územnej samosprávy a ďalšie orgány verejnej moci zodpovedajú za podmienok ustanovených týmto zákonom za výkon verejnej moci. Za výkon verejnej moci zodpovedá aj štát voči iným orgánom verejnej moci a iné orgány verejnej moci voči štátu.
     (2) Štát zodpovedá za podmienok ustanovených týmto zákonom za škodu spôsobenú pri výkone štátnej moci.
     (3) Orgány územnej samosprávy zodpovedajú za podmienok ustanovených týmto zákonom za škodu spôsobenú pri výkone právomocí, ktoré vykonávajú ako samostatné územné samosprávne celky.
     (4) Iné orgány verejnej moci zodpovedajú za podmienok ustanovených týmto zákonom za škodu spôsobenú pri výkone verejnej správy.

                                                 
                                                                   PRVÁ HLAVA

                                                          ÚVODNÉ USTANOVENIA

                                                                              § 2
                                                 Orgán štátu a iný orgán verejnej moci

     Na účely tohto zákona sa rozumie
a)	orgánom štátu štátny orgán a právnická osoba založená alebo zriadená štátom alebo právnickou osobou založenou alebo zriadenou štátom, ktorej zákon zveril rozhodovanie o právach a povinnostiach fyzických osôb alebo právnických osôb,
b)	iným orgánom verejnej moci orgány územnej samosprávy, verejnoprávne inštitúcie1), samosprávne stavovské komory2), ako aj iné právnické osoby oprávnené rozhodovať o právach a povinnostiach fyzických osôb a právnických osôb3), ak nejde o orgány štátu.
    § 3
                                                                   Oprávnená osoba

Práva zo zodpovednosti za výkon verejnej moci môžu uplatniť fyzické osoby a právnické osoby.

                                                                              § 4
                                                                            Škoda

(1)	Škodou pre účely tohto zákona je skutočná škoda a ušlý zisk. Ak sa škoda spôsobí na ujmu práva priznaného Dohovorom o ochrane ľudských práv a základných slobôd (ďalej len „Dohovor“),4) poškodený okrem práva na náhradu škody má aj právo na náhradu nemajetkovej ujmy.
     (2) Náhrada podľa odseku 1 sa poskytuje v peniazoch.

                                                                                § 5
                                                                Nezákonné rozhodnutie

     Nezákonným rozhodnutím je také rozhodnutie orgánu štátu alebo iného orgánu verejnej moci, o ktorom príslušný orgán Slovenskej republiky rozhodol, že odporuje Dohovoru, Ústave Slovenskej republiky (ďalej len „ústava“) alebo zákonu a z tohto dôvodu ho zrušil. Ak z dôvodu neústavnosti alebo nezákonnosti sa zruší iba časť rozhodnutia, rozhodnutie je nezákonné v tejto časti.
   
                                                                              § 6
                                                              Nesprávny úradný postup

Nesprávnym úradným postupom je nečinnosť orgánu štátu alebo iného orgánu verejnej moci so zákonom určenou právomocou vo veci konať, výkon právomoci spôsobom odporujúcim zákonu, prekročenie zákonom určenej právomoci a vybavenie veci predloženej na rozhodnutie iným spôsobom. Nesprávnym úradným postupom je aj porušenie povinnosti vykonať úradný úkon alebo vydať rozhodnutie v zákonom ustanovenej lehote, ako aj vedenie konania bez účasti osoby, s ktorou sa nekonalo ako s účastníkom konania, hoci sa s ňou ako s účastníkom konania konať malo.

                                                              DRUHÁ HLAVA
                                           ZODPOVEDNOSŤ  ORGÁNOV VEREJNEJ
                                                                MOCI  ZA  ŠKODU

                                                                      Prvý oddiel
                                                            Zodpovednosť štátu  
                                                                            
                                                                            § 7

Štát pri výkone verejnej moci zodpovedá za škodu spôsobenú 
a) štátnym orgánom,
b) právnickou osobou a fyzickou osobou, ktorej zákon zveril rozhodovanie o právach a povinnostiach fyzických osôb alebo právnických osôb, 
c) orgánom územnej samosprávy pri výkone zákonom prenesených úloh miestnej štátnej správy.5)

                                                                              § 8

     Za výkon verejnej moci podľa § 7 písm. b) sa pokladá aj spisovanie verejných listín o právnych úkonoch a úkony notára ako súdneho komisára.

______________________________________________________________________________
4) Oznámenie Federálneho ministerstva zahraničných vecí o dojednaní Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a Protokolov na tento Dohovor nadväzujúcich č. 209/1992 Zb.
5) Čl. 71 ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky č. 460/1992 Zb. v znení neskorších predpisov.

                                                                               § 9

     Štát zodpovedá za podmienok ustanovených týmto zákonom za škodu, ktorá bola spôsobená
a) rozhodnutím vydaným v občianskom súdnom konaní, v správnom konaní alebo v trestnom konaní,
b) porušením ústavy, ak Ústavný súd Slovenskej republiky rozhodol, že orgán uvedený v § 9 porušil ústavu,
c) nesprávnym úradným postupom.

                                                                              § 10
                                                        Orgán konajúci v mene štátu

(1)	Vo veciach zodpovednosti za výkon verejnej moci v mene štátu konajú ústredné orgány štátnej správy, prípadne iné orgány štátu (ďalej len „úrad“).
(2)	Úradom podľa odseku 1 je
a)	Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky, ak sa protiprávneho výkonu verejnej moci dopustil súd,
b)	Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky, ak sa protiprávneho výkonu verejnej moci dopustil v trestnom konaní vyšetrovateľ alebo policajný orgán,
c)	Generálna prokuratúra Slovenskej republiky, ak sa protiprávneho výkonu verejnej moci v trestnom konaní dopustil prokurátor,
d)	príslušný ústredný orgán štátnej správy, ak protiprávny výkon verejnej moci nastal v odvetví štátnej správy, ktoré patrí do jeho pôsobnosti.
(3)	Ak príslušný úrad nemožno určiť podľa odseku 2, v mene štátu koná Ministerstvo financií Slovenskej republiky.
(4)	Ak verejnú moc protiprávne uplatnila Národná banka Slovenska, koná v mene štátu Národná banka Slovenska.
(5)	Ak verejnú moc protiprávne uplatnil Najvyšší kontrolný úrad Slovenskej republiky, koná v mene štátu Najvyšší kontrolný úrad Slovenskej republiky.
     (6) Ak sa nárok uplatnil na orgáne, ktorý nie je príslušný vo veci konať, orgán, na ktorom sa nárok uplatnil, je povinný v lehote 5 dní od doručenia nároku postúpiť ho príslušnému orgánu. Účinky uplatnenia nároku sa v tomto prípade zachovajú.

                                                                        Druhý oddiel
                                             Zodpovednosť iných orgánov verejnej moci

                                                                               § 11
                                            Zodpovednosť  orgánov územnej samosprávy

     (1) Obec zodpovedá za škodu, ktorú spôsobil orgán územnej samosprávy pri výkone verejnej správy vo veciach územnej samosprávy nezákonným rozhodnutím alebo nesprávnym úradným postupom.
     (2) Vo veciach zodpovednosti za výkon verejnej moci v mene obce koná jej starosta.(6)
     (3) Vyšší územný celok zodpovedá za škodu, ktorý spôsobil orgán vyššieho územného celku      pri výkone verejnej správy vo veciach vyššieho územného celku nezákonným rozhodnutím alebo nesprávnym úradným postupom.
     (4) Vo veciach zodpovednosti za výkon verejnej moci v mene vyššieho územného celku koná jeho predseda.(7)

                                                                               § 12
                                                 Zodpovednosť ďalších orgánov verejnej moci

     (1) Iný orgán verejnej moci (§ 2 písm. b/) zodpovedá za škodu, ktorú spôsobil pri výkone verejnej správy nezákonným rozhodnutím alebo nesprávnym úradným postupom.
     (2)Vo veciach zodpovednosti za výkon verejnej moci v mene iného orgánu verejnej moci koná jeho štatutárny orgán.

                                                                               § 13

 Ak orgán konajúci o zodpovednosti podľa tohto zákona prizná oprávnenej osobe náhradu škody iba v časti, oprávnená osoba môže zostatok vymáhať na príslušnom súde.8)

                                                                         Tretí oddiel
                                                                       Náhrada škody
                                                                                                                                         
                                                                                § 14
                                                                       Oprávnená osoba

     (1) Právo na náhradu škody podľa tohto zákona má osoba, ktorá v súlade so zákonom uplatnila svoje právo alebo plnila svoju povinnosť na orgáne štátu alebo na inom orgáne verejnej moci, ak jej bola spôsobená škoda nezákonným rozhodnutím alebo nesprávnym úradným postupom orgánu verejnej moci.
     (2) Právo na náhradu nákladov na výživu majú pozostalí po poškodenom, ktorý zomrel v dôsledku výkonu verejnej moci. 
     (3) Kto znášal náklady späté s liečbou poškodeného, ktorý zomrel v dôsledku výkonu verejnej  moci  alebo náklady jeho pohrebu, má právo na náhradu týchto nákladov.

                                                                               § 15
                                     Právo na náhradu škody spôsobenej rozhodnutím o väzbe

     Právo na náhradu škody spôsobenej rozhodnutím o väzbe má ten, na kom bola väzba vykonaná, ak rozhodnutie o väzbe bolo nezákonné, alebo ak rozhodnutie o väzbe odporovalo článku 5 odsek 1 až 4 Dohovoru.

______________________________________________________________________________
(6) § 13 ods. 4 písm. c) zákona Slovenskej národnej rady č. 369/1990 Zb. o obecnom zriadení v znení neskoších predpisov.
(7) § 16 ods. 3 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 302/2001 Z.z. o samospráve vyšších územných celkov
    (zákon o samosprávnych krajoch).
8) Zákon č. 99/1963 Zb. Občiansky súdny poriadok v znení neskorších predpisov.

                                                                                § 16
                                    Právo na náhradu škody spôsobenej rozhodnutím o treste

     (1)Právo na náhradu škody spôsobenej rozhodnutím o treste má ten, na kom bol úplne alebo čiastočne vykonaný trest, ak v neskoršom konaní bolo rozhodnutie o treste zrušené ako neústavné alebo nezákonné.
     (2)Právo na náhradu škody má aj ten, kto bol v neskoršom konaní odsúdený na miernejší trest, než ktorý bol na ňom vykonaný podľa zrušeného rozsudku. Náhrada škody v takom prípade prislúcha len v rozsahu rozdielu medzi trestnom vykonaným podľa pôvodného rozsudku a trestom uloženým novým rozsudkom.     

                                                                                 § 17
                                   Právo na náhradu škody spôsobenej ochranným opatrením

     Právo na náhradu škody spôsobenej rozhodnutím o ochrannom opatrení má ten, na kom bolo úplne alebo čiastočne vykonané ochranné opatrenie, ak v neskoršom konaní bolo rozhodnutie o ochrannom opatrení zrušené ako neústavné alebo nezákonné.

                                                                                 § 18

     (1) Právo na náhradu škody nemá ten, kto bol spod obžaloby oslobodený alebo proti komu bolo trestné stíhanie zastavené len preto, že nie je za spáchaný trestný čin trestne zodpovedný alebo že mu bola udelená milosť alebo že trestný čin bol amnestovaný.
     (2) Právo na náhradu škody nevznikne, ak
a) v konaní nebolo možné pokračovať z dôvodov uvedených v osobitnom predpise(9)
b) trestné stíhanie bolo podmienečne zastavené a nastali účinky zastavenia trestného stíhania,
c) výrok o zastavení trestného stíhania bol súčasťou rozhodnutia o schválení zmieru,
d) trestné stíhanie bolo zastavené z dôvodov uvedených v osobitnom predpise.(9)

                                                Podmienky uplatnenia práva na náhradu škody

                                                                                  § 19

     (1) Náhrada škody sa prizná na návrh poškodeného. Nárok na náhradu škody  možno uplatniť písomne, ústne do zápisnice, telegraficky alebo telefaxom. Podanie, ktoré bolo urobené telegraficky, treba doplniť písomne alebo ústne do zápisnice najneskôr do troch dní; podanie urobené telefaxom treba doplniť najneskôr do troch dní predložením jeho originálu.
     (2)Z podania musí byť zrejmé, kto ho podáva, ktorému orgánu je určené,  akej veci sa týka, čo sa navrhuje, a musí byť podpísané a datované. Osoba, ktorá sa domáha náhrady škody, musí uviesť rozsah, ktorý požaduje a z akých dôvodov sa jej domáha.

______________________________________________________________________________
9) Zákon č. 141/1961 Zb. o trestnom konaní súdnom (Trestný poriadok) v znení neskorších predpisov.

     (3)Orgán príslušný rozhodnúť o uplatnenom nároku vyzve navrhovateľa, aby nesprávne, neúplné alebo nezrozumiteľné podanie v určenej lehote opravil alebo doplnil. Poučuje navrhovateľa aj o tom, ako treba opravu alebo doplnenie urobiť.
     (4) Ak navrhovateľ napriek výzve podanie neopraví alebo nedoplní a v konaní nemožno pre tento nedostatok pokračovať, orgán príslušný rozhodnúť konanie zastaví. O tomto následku musí byť navrhovateľ včas poučený.

                                                                                 § 20
                                                 Podmienky uplatnenia práva  na náhradu škody

     (1)Právo na náhradu škody spôsobenej nezákonným rozhodnutím možno uplatniť len vtedy, ak oprávnená osoba využila možnosť podať proti nezákonnému rozhodnutiu riadny opravný prostriedok.
     (2) Právo na náhradu škody spôsobenej nezákonným rozhodnutím možno, ak ďalej nie je ustanovené inak, uplatniť len vtedy, ak právoplatné rozhodnutie orgánu verejnej moci pre neústavnosť alebo nezákonnosť zrušil príslušný orgán. Rozhodnutím tohto orgánu je súd rozhodujúci o náhrade škody viazaný.

                                                                              § 21

                                                     Spôsob a rozsah náhrady škody

     (1) Náhrada škody zahŕňa náhradu nákladov konania, ktoré poškodenému vznikli v konaní, v ktorom mu vznikla škoda nezákonným rozhodnutím alebo nesprávnym úradným postupom.
     (2) Nárok na náhradu nákladov konania vznikne iba vtedy, ak škodu spôsobilo nezákonné rozhodnutie alebo nesprávny úradný postup a ak náhrada nákladov už nebola priznaná podľa procesných predpisov. 
     (3) Náklady zastúpenia poškodeného advokátom alebo komerčným právnikom sú súčasťou nákladov konania. Zahŕňajú odmenu právneho zástupcu, ak bola naozaj vyplatená v súlade s platnou právnou úpravou, hotové výdavky a náhradu za stratu času vyčíslenú podľa platnej právnej úpravy.
     (4) Náhrada škody zahŕňa aj náhradu nákladov zastúpenia advokátom alebo komerčným právnikom spätých s uplatnením nároku na náhradu škody spôsobenej nezákonným rozhodnutím alebo nesprávnym úradným postupom na súde.
                                
                                                                                  § 22

     (1)Orgán s právomocou rozhodnúť o náhrade škody, je povinný rozhodnúť o uplatnenom nároku do šesť mesiacov odo dňa uplatnenia nároku.
     (2) Porušenie lehoty ustanovenej v odseku 1 zakladá samostatné právo na náhradu škody spôsobenej nesprávnym úradným postupom voči orgánu, ktorý zákon určenú lehotu porušil.

                                                                                   § 23

     (1) Orgán, ktorý sa pri výkone verejnej moci správal protiprávne, je viazaný rozhodnutím príslušného orgánu. Ak príslušný orgán prizná náhradu škody, orgán, ktorý verejnú moc vykonal protiprávne, je povinný vyplatiť náhradu škody oprávnenej osobe do dvoch mesiacov odo dňa vyhlásenia rozhodnutia. Náhrada škody sa vyplatí jednorazovou platbou. 
     (2) Poškodený má právo domáhať sa náhrady škody na súde, ak jeho nárok nebol uspokojený v zákonom ustanovenej lehote. 

                                                                        DRUHÁ HLAVA
                                                        PRÁVO NA REGRESNÚ ÚHRADU

                                                                                  § 24
                                                       Právo na regresnú úhradu od osoby

(1)	Právo štátu alebo iného orgánu verejnej moci na regresnú úhradu od úradnej osoby vzniká podľa osobitných predpisov.(10)  
     (2) Nárok na regresnú úhradu nemožno uplatniť voči tomu, kto sa podieľal na vydaní nezákonného rozhodnutia alebo na nesprávnom úradnom postupe na príkaz nadriadeného, okrem ak splnením príkazu spáchal trestný čin.                                          
     (3) Ak škoda bola spôsobená zavineným porušením právnej povinnosti viacerých osôb, každá z nich je povinná zaplatiť regresnú úhradu podľa svojej účasti na spôsobení škody. V odôvodnených prípadoch súd môže rozhodnúť, že zodpovedajú spoločne a nerozdielne. 
     (4) Kto je povinný platiť regresnú úhradu spoločne a nerozdielne s iným, má právo žiadať regresnú úhradu od osôb, ktoré sa spolupodieľali na vydaní nezákonného rozhodnutia alebo na nesprávnom úradnom postupe.
     (5) Ten, proti komu bol uplatnený nárok na regresnú úhradu, má proti tomu, kto uplatňuje nárok na regresnú úhradu, právo uplatniť všetky námietky, ktoré táto osoba mohla uplatniť voči poškodenému v konaní o náhrade škody.
     
                                                                                § 25
                                                                                                                                                                        
                                                              Právo štátu na regresnú úhradu

     Ak štát nahradil škodu spôsobenú nezákonným rozhodnutím alebo nesprávnym úradným postupom, má právo žiadať úhradu od
a)	úradných osôb, ktoré spôsobili, že k škode došlo, alebo od 
b)	iného orgánu verejnej moci, ktorý vykonával zákonom prenesenú úlohu miestnej štátnej správy a pritom spôsobil, že k škode došlo.
______________________________________________________________________________
10)  Zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 311/2001 Z.z. o verejnej službe v znení neskorších predpisov,
    zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 313/2001 Z.z. o štátnej službe a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov,
   zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 311/2001 Z.z. Zákonník práce v znení neskorších predpisov.

                                                                                   § 26
                                                             Právo na regresnú úhradu od štátu

     Ak iný orgán verejnej moci nahradil škodu spôsobenú nezákonným rozhodnutím, pri ktorého vydaní sa riadil nesprávnym právnym názorom orgánu štátu, ktorý zrušil pôvodné zákonné rozhodnutie iného orgánu verejnej moci, má právo na regresnú úhradu od orgánu štátu, ktorý spôsobil, že iný orgán verejnej moci sa riadil jeho nesprávnym právnym názorom.

                                                                                    § 27

     Orgán štátu alebo iný orgán verejnej moci má právo na regresnú úhradu iba vo výške zodpovedajúcej podielu toho, od koho sa úhrada vymáhala, na celej spôsobenej škode.

                                                                                     § 28

Nárok na regresnú úhradu vylučuje nárok na náhradu škody podľa všeobecných predpisov.

                                                                         TRETIA  HLAVA
                                           SPOLOČNÉ A PRECHODNÉ USTANOVENIA

                                                                             Prvý oddiel                                                              
                                                                     Spoločné ustanovenia

                                                                         Premlčacie lehoty

                                                                                    § 29

      (1)Nárok na náhradu škody spôsobenej nezákonným rozhodnutím sa premlčí v lehote troch rokov odo dňa doručenia rozhodnutia, ktorým príslušný orgán zrušil rozhodnutie pre neústavnosť alebo nezákonnosť.
      (2)Nárok na náhradu škody spôsobenej nesprávnym  úradným postupom sa premlčí v lehote troch rokov odo dňa, keď sa poškodený dozvedel o škode a o tom, kto za škodu zodpovedá. Nárok možno uplatniť najneskôr desť rokov odo dňa, keď ten, kto dostal návrh alebo podnet, pri ktorého vybavení sa dopustil nesprávneho úradného postupu.
     
                                                                                    § 30

     (1) Právo štátu alebo iného orgánu verejnej moci  na regresnú úhradu sa premlčí v lehote jedného roka odo dňa vyplatenia náhrady škody.
     (3) Právo úradnej osoby na regresnú úhradu od osôb, ktoré sa spolupodieľali na vydaní nezákonného rozhodnutia alebo na nesprávnom úradnom postupe, sa premlčí v lehote jedného roka odo dňa vyplatenia náhrady škody.

                                                                                   § 31

     Plynutie premlčacích lehôt pre uplatnenie práva na náhradu škody sa prerušuje na čas odo dňa uplatnenia nároku podľa § 19 do dňa doručenia rozhodnutia orgánu konajúceho o nároku o tom, či nárok uznáva.
                                                                        
                                                                                    § 32

                                                                      Prechodné ustanovenia

     (1) Zodpovednosť podľa tohto zákona sa vzťahuje na náhradu škody spôsobenej rozhodnutiami, ktoré budú vydané po dni nadobudnutia účinnosti tohto zákona a na náhradu škody spôsobenej po tomto dni nesprávnym úradným postupom, ktorý sa udial po dni nadobudnutia účinnosti tohto zákona..
     (2)Zodpovednosť za škodu spôsobenú nezákonnými rozhodnutiami vydanými pred dňom účinnosti tohto zákona a za škodu spôsobenú nesprávnym úradným postupom pred dňom účinnosti tohto zákona sa upravuje doterajšími právnymi predpismi.  

                                                                              Druhý oddiel

                                                   Zrušovacie ustanovenia a účinnosť zákona
                                                       
                                                                                    § 33

     Zrušuje sa zákon č. 58/1969 Zb. o zodpovednosti za škodu spôsobenú rozhodnutím orgánu štátu alebo jeho nesprávnym úradným postupom.

                                                                                     § 34

      Tento zákon nadobúda účinnosť 1. januárom 2004.

                                                                  Dôvodová správa

                                                                     Všeobecná časť

     Orgány verejnej moci v právnom štáte musia mať také právne postavenie, ktoré bez pochybností umožní uplatnenie ich zodpovednosti za každé porušenie zákona, alebo za ich každý nesprávny úradný postup. Osobám sa táto možnosť zaručuje článkom 46 ods. 3 Ústavy Slovenskej republiky.
     Článkom 46 odsek 3 Ústavy Slovenskej republiky sa priznávajú dve príbuzné, navzájom nezávislé práva: 
a)	právo na náhradu škody spôsobenej nezákonným rozhodnutím orgánu verejnej moci, či už ide o orgán štátnej správy, územnej samosprávy, súd alebo iný štátny orgán a
b)	právo na náhradu škody spôsobenej nesprávnym úradným postupom orgánu verejnej moci.
     Ide o základné práva zásadného významu pre nastolenie právneho štátu, lebo hrozba dostupnou sankciou, ako aj reálne uplatnená zodpovednosť predstavuje právne prostriedky výrazne približujúce právne normy z proklamatívnej podoby k „živému právu“. 

     Ak sa orgán verejnej moci dopustí nesprávneho úradného postupu, alebo rozhodne nezákonne bez toho, aby spôsobil škodu, Ústavný súd Slovenskej republiky poškodenému môže priznať primerané finančné zadosťučinenie podľa čl. 127 ods. 3 Ústavy Slovenskej republiky v znení ústavného zákona č. 90/2001 Z.z. 
     Pre uplatnenie požiadavky na primerané finančné zadosťučinenie relevantné je ustanovenie § 50 ods. 3 zák. č. 38/1993 Z.z. v znení zák. č. 124/2002 Z.z.:
     „Ak sa sťažovateľ domáha primeraného finančného zadosťučinenia, musí uviesť rozsah, ktorý požaduje, a z akých dôvodov sa ho domáha.“
     V nadväznosti na ústavu podľa § 56 ods. 4 zák. č. 38/1993 Z.z. v znení zák. č. 124/2002 Z.z. určuje: „Ústavný súd môže priznať tomu, koho základné právo alebo sloboda sa porušili, aj primerané finančné zadosťučinenie ako náhradu nemajetkovej ujmy vyjadrenej v peniazoch.“
     Podľa § 56 ods. 5 zák. č. 38/1993 Z.z. v znení zák. č. 124/2002 Z.z. „Ak Ústavný súd rozhodne o priznaní primeraného finančného zadosťučinenia, orgán, ktorý základné právo alebo slobodu porušil, je povinný ho vyplatiť sťažovateľovi do do dvoch mesiacov od právoplatnosti rozhodnutia Ústavného súdu.“
      Ústavný súd má v čl. 127 ods. 3 priznanú právomoc priznať „primerané finančné zadosťučinenie“, ktoré nepredstavuje realizáciu práva priznaného čl. 46 ods. 3 ústavy. Ústavný súd SR výslovne uviedol, že: „Primerané finančné zadosťučinenie nemôže byť ekvivalentom ušlej mzdy a odmien“ (III. ÚS 75/01. Nález z 22. augusta 2002, s. 16). Primerané finančné zadosťučinenie nemožno stotožniť s odškodným, s náhradou či už za skutočnú škodu, alebo za ušlý zisk. 

     Práva priznané čl. 46 ods. 3 ústavy sa konkretizujú zákonom č. 58/1969 Zb. o zodpovednosti za škodu spôsobenú orgánom štátu alebo jeho nesprávnym úradným postupom. Jeho úprava sa vzťahuje aj na zákony, ktoré majú osobitné ustanovenia o zodpovednosti za nezákonné rozhodnutia alebo nesprávny úradný postup.
     Podľa zák. č. 154/2001 Z.z. o prokurátoroch a právnych čakateľoch prokuratúry: 
„(1) Za škodu spôsobenú rozhodnutím prokurátora alebo jeho nesprávnym úradným postupom zodpovedá štát.
 (2)Podmienky, za akých môže štát vymáhať od prokurátora náhradu škody spôsobenej nezákonným rozhodnutím alebo nesprávnym úradným postupom, ustanovuje osobitný zákon.“ Za osobitný zákon sa v poznámke pod čiarou označuje zákon č. 58/1969 Zb.
      Zákon č. 58/1969 Zb bol pôvodne schválený ako československý federálny zákon. Počas trvania federácie, ale aj po jej zániku nebol tento zákon nikdy zmenený a doplnený. Tridsaťštyri rokov na území Slovenskej republiky platí bez zmeny. Naopak, v Českej republike ho zrušili roku 1998. Namiesto neho Česká národná rada prijala zákon č. 82/1998 Sb. o odpovědnosti za škodu zpusobenou při výkonu veřejné moci rozhodnutím nebo nesprávním úředním postupem a o změně zákona České národní rady č. 358/1992 Sb., o notářích a jejich činnosti (notářský řád). Vláda Slovenskej republiky schválila uznesenie k návrhu legislatívneho zámeru zákona o zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone verejnej moci, ktorým uložila ministrovi spravodlivosti SR predložiť na rokovanie vlády SR návrh zákona vypracovaný na základe schváleného legislatívneho zámeru v lehote do 31. decembra 2002. V tejto lehote sa návrh zákona nestal predmetom rokovania vlády SR. Predloženie návrhu nového zákona, ani novely zákona č. 58/1969 Zb. sa nepredpokladá ani podľa Plánu legislatívnych úloh vlády Slovenskej republiky na rok 2003 schváleného uznesením vlády Slovenskej republiky č. 1358 z 11. decembra 2002. To má za následok, že právny poriadok Slovenskej republiky naďalej nepriznáva plnohodnotnú ochranu fyzických osôb a právnických osôb pred neústavným alebo nezákonným uplatnením verejnej moci.

     Platná právna úprava poskytuje ochranu iba pred neústavným alebo nezákonným uplatnením štátnej moci súdmi a orgánmi štátnej správy. Spoločenské zmeny po roku 1989 mali za následok prenos časti kompetencií zo štátnych orgánov na iné osoby. Odštátnilo sa napríklad notárstvo. Uskutočnila sa zásadná reorganizácia verejnej správy zriadením územnej samosprávy s následným presunom časti kompetencií zo štátnej správy na územnú samosprávu. Článkom 46 ods. 3 sa osobám priznáva právo na náhradu škody spôsobenej nezákonnými rozhodnutiami alebo nesprávnym úradným postupom, ale Ústava SR neustanovuje, že subjektom zodpovednosti je štát. Občania majú ústavou priznané právo na náhradu škody spôsobenej nezákonným rozhodnutím alebo nesprávnym úradným postupom bez ohľadu na to, či škodu spôsobil štátny orgán, alebo iný orgán verejnej moci. Zákon č. 58/1969 Zb. neupravuje  zodpovednosť územnej samosprávy za nesprávny a nezákonný postup pri výkone verejnej moci. Územná samospráva neexistovala v čase prijatia zákona. Zákon neupravuje ani zodpovednosť štátu voči územnej samospráve, ak štátne orgány nezákonne rozhodnú, alebo ak budú nesprávne postupovať v konaní o právach a povinnostiach územnej samosprávy.
      
     Nedostatky platnej právnej úpravy majú za následok nevyhnutnosť riešiť otázky zabezpečenia ústavných práv priznaných čl. 46 ods. 3 nanovo. Za týmto účelom sa zákon schválený roku 1969 ruší. Právna úprava zodpovednosti za škodu spôsobenú nezákonným rozhodnutím a nesprávnym úradným postupom dostane novú podobu, ktorá vychádza z pozitívnych prvkov zákona č. 58/1969 Zb. obohatených o úpravu prekonávajúcu nedostatky platného zákona.

     Právo na náhradu škody spôsobenej nezákonným rozhodnutím a nesprávnym úradným postupom sa priznáva čl. 46 ods. 3 ústavy, ktorý je súčasťou siedmeho oddielu druhej hlavy Ústavy SR. Z toho možno odvodiť záver o tom, že aj právnickým osobám sa priznáva právo na náhradu škody spôsobenej nezákonným rozhodnutím alebo nesprávnym úradným postupom. Návrh zákona výslovne priznáva práva zo zodpovednosti za výkon verejnej moci právnickým osobám. Podľa čl. 65 ods. 1 ústavy právnickou osobou je aj obec a vyšší územný celok. V súlade s tým aj obec alebo vyšší územný celok má právo na náhradu škody, ak ju územnej samospráve spôsobí orgán štátu svojím nezákoným rozhodnutím, alebo nesprávnym úradným postupom.
 
     Právne postavenie územnej samosprávy je dvojjediné. Územná samospráva je právnickou osobou, ale zároveň je aj štruktúrou verejnej moci. V oboch úlohách môže vstúpiť do vzťahu s orgánmi štátnej moci. Osobám dotknutým na svojich právach nezákonným rozhodnutím alebo nesprávnym úradným postupom sa priznáva ochrana vždy, bez rozlíšenia medzi orgánmi verejnej moci, ktoré rozhodli nezákonne, alebo postupovali nesprávne. Právne úkony územnej samosprávy urobené v mene právnickej osoby územná samospráva voči iným orgánom verejnej moci podliehajú ochrane čl. 46 ods. 3 ústavy. V súlade s deľbou verejnej moci medzi štátne orgány a orgány územnej samosprávy sa zákonom zavádza  deľba zodpovednosti za nezákonné rozhodnutia a nesprávny úradný postup tak, aby štát znášal zodpovednosť za štátne orgány a územná samospráva za uplatnenie práva svojimi orgánmi.

     Orgány verejnej správy, štátnej aj územnej samosprávy, vo všetkých stupňoch, ako aj orgány súdnej moci majú povinnosť konať v súlade s platným právnym poriadkom. Návrh zákona ustanovuje podmienky, za ktorých všetky orgány verejnej moci, štátne aj samosprávne, znášajú zodpovednosť, ak verejnú moc uplatnia v rozpore s Ústavou Slovenskej republiky, alebo v rozpore so zákonom a pritom spôsobia škodu. 
     Zodpovednosť za škodu sa spája s povinnosťou orgánu verejnej moci nahradiť poškodenému škodu, ktorá mu vznikla nezákonným rozhodnutím alebo nesprávnym úradným postupom. Zodpovednosť za škodu spôsobenú pri výkone verejnej moci sa bude najskôr uplatňovať na určenom orgáne štátu alebo na inom orgáne verejnej moci, podľa toho, ktorý orgán spôsobí škodu nezákonným rozhodnutím alebo nesprávnym úradným postupom. Ak orgán rozhodujúci o tom, či rozhodnutie je nezákonné, alebo či úradný postup je nesprávny, zistí opodstatnenosť nároku poškodeného, prizná mu náhradu škody. Ak sa poškodený s príslušným orgánom nedohodne o náhrade škody v celom rozsahu uplatneného nároku, alebo ak mu príslušný orgán vôbec neprizná náhradu škody, má právo podať žalobu na súd, ktorého vecná a miestna príslušnosť je určená podľa  všeobecného režimu konania podľa ustanovení Občianskeho súdneho poriadku. 
               
     Predpokladom vzniku práva na náhradu škody spôsobenej nezákonným rozhodnutím je vydanie aktu aplikácie práva orgánom verejnej správy so zákonom určenými náležitosťami rozhodnutia. Druhým predpokladom je nezákonnosť rozhodnutia, porušenie zákona vydaním rozhodnutia. Zodpovednosť orgánu verejnej moci vznikne iba v prípade splnenia podmienky, že o nezákonnosti rozhodol štátny orgán s právomocou preskúmať zákonnosť rozhodnutia iného orgánu verejnej moci, a že príslušný orgán také rozhodnutie zrušil ako nezákonné. Zákon výslovne zakladá aj zodpovednosť za také rozhodnutie, ktorým orgán verejnej moci porušil Ústavu Slovenskej republiky, ak Ústavný súd Slovenskej republiky rozhodol, že ústava bola porušená, ako aj za také rozhodnutie, ktorým orgán verejnej moci porušil Dohovor o ochrane ľudských práv a základných slobôd.

      Právo na náhradu škody spôsobenej nesprávnym úradným postupom sa spája so širším spektrom správania orgánov verejnej moci. Na rozdiel od práva na náhradu škody spôsobenej nezákonným rozhodnutím, ktoré sa spája iba s aktivitou orgánu verejnej moci, s vydaním rozhodnutia, právo na náhradu škody spôsobenej nesprávnym úradným postupom môže vzniknúť aj pri pasivite orgánu verejnej moci, ak je orgán nečinný. Predpokladom vzniku práva na náhradu škody spôsobenej nesprávnym úradným postupom je postup úradu (orgánu verejnej moci). Činnosť aj nečinnosť v mene úradu môže mať za následok vznik zodpovednosti. Z účelu ochrany priznanej čl. 46 ods. 3 ústavy možno odvodiť zodpovednosť štátu aj za postup orgánu verejnej moci nad rámec ustanovenej právomoci alebo príslušnosti, lebo od orgánu verejnej moci v právnom štáte možno opodstatnene žiadať, aby poznal právny poriadok natoľko, aby bez ťažkostí odlíšil veci, o ktorých môže rozhodnúť od vecí, o ktorých nesmie rozhodnúť. Aj postup nad rámec zákona, mimo vymedzenej kompetencie a príslušnosti orgánu verejnej moci môže byť úradným postupom, za ktorý vznikne zodpovednosť podľa predloženého návrhu zákona. 
     Ide o širokú škálu správania orgánov verejnej moci s relatívne častým výskytom. Ako príklad možno pripomenúť výklad právnej úpravy podaný ústredným orgánom štátnej správy bez výslovného zákonného splnomocnenia na zaujatie právne záväzného stanoviska k právnej úprave. Na žiadosť podnikateľov, občanov, cudzincov, ale ak žiadosti dlho nechodia, tak aj bez nich, podávajú orgány výkonnej moci rozmanité metodické usmernenia a výklady. Ak orgán štátnej správy urobí výklad všeobecne záväzného právneho predpisu, ktorý nebude správny a na základe jeho výkladu podnikateľovi alebo komukoľvek inému, koho správanie je predmetom “interpretovanej” úpravy vznikne škoda, bude to škoda zapríčinená nesprávnym úradným postupom, lebo úradník podal výklad bez právomoci tak urobiť.
      Do kategórie nesprávneho úradného postupu možno ďalej zaradiť neuplatnenie alebo nesprávne uplatnenie postupu ustanoveného zákonom. Ak oprávnená osoba v súlade so zákonom uplatní svoje právo, napríklad mimoriadny opravný prostriedok, orgán verejnej moci má o ňom rozhodnúť v súlade so zákonom. Uplatnenie iného postupu, napríklad vybavenie listom, predstavuje nesprávny úradný postup.
      Činnosť aj nečinnosť, ktorú možno hodnotiť ako nesprávny úradný postup, zahŕňa rozsiahly súbor rozmanitého správania, ktoré treba identifikovať od prípadu k prípadu. Bez pochybností za nesprávny úradný postup treba pokladať nedodržanie lehoty určenej v zákone na rozhodnutie o veci.
 
      Návrh zákona je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky.
      Návrh zákona nebude mať dopad na štátny rozpočet.

DOLOŽKA ZLUČITEĽNOSTI

návrhu zákona s právom Európskej únie

1.	Navrhovateľ zákona:

poslanec Národnej rady Slovenskej republiky.

2.	Názov návrhu zákona:

Zákon o zodpovednosti za výkon verejnej moci

3.	V práve Európskej únie nie je problematika návrhu zákona upravená.

4.	Návrh zákona svojou problematikou nepatrí medzi prioritné oblasti upravené v článku 70 Európskej dohody o pridružení. Svojou problematikou nepatrí ani medzi priority odporúčané v Bielej knihe - Príprave krajín strednej a východnej Európy na integráciu do vnútorného trhu únie.

5.	Charakteristika právnych noriem Európskej únie, ktorými je upravená problematika návrhu zákona:

V zmysle čl. 6 ods. 2 únia rešpektuje základné ľudské práva, ako ich zaručuje Európsky dohovor o ochrane ľudských práv a základných slobôd podpísaný v Ríme 4. novembra 1950 a ktoré vyplývajú z ústavných tradícií členských štátov ako základné princípy práva Spoločenstva. 

6.   Vyjadrenie stupňa kompatibility s právnou normou EÚ:
                  
Kompatibilita návrhu zákona sa nestanovuje.

                                                                        Osobitná časť

K § 1:
V súlade so základným právom priznaným v článku 46 Ústavy Slovenskej republiky sa upravuje zodpovednosť štátu za výkon verejnej moci. 
Štát zodpovedá za škodu, ktorú orgán štátu spôsobí fyzickej osobe, alebo ktorejkoľvek právnickej osobe. Túto zodpovednosť štát znáša aj vtedy, ak škodu spôsobí subjekt, ktorý nie je orgánom štátu, ale štát naň preniesol plnenie úloh štátu.
Ak verejnú moc vykonáva vo svojom mene orgán územnej samosprávy, táto znáša zodpovednosť za jej výkon v rovnakom rozsahu ako štát. To platí aj pre verejnoprávne inštitúcie, orgány záujmovej samosprávy (stavovské komory), ako aj všetky ostatné právnické osoby, ak na ne štát prenesie výkon verejnej správy.

K § 2:
Zákon taxatívne určuje, ktoré subjekty pôsobia v mene štátu, ako aj osoby, ktoré môžu znášať zodpovednosť podľa zákona za výkon verejnej moci, lebo v právnom vzťahu konali ako orgán verejnej moci.

K § 3:
Fyzické osoby, aj právnické osoby môžu za podmienok ustanovených v tomto zákone uplatniť zodpovednosť voči orgánom štátu a ďalším orgánom verejnej moci. Obec a vyšší územný celok je podľa čl. 65 ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky právnickou osobou. Preto aj tieto subjekty majú právo na náhradu škody, ak im toto právo vznikne po splnení podmienok ustanovených zákonom.

K§ 4:
Skutočná škoda a ušlý zisk sú dôvody odškodnenia podľa zákona, ak orgán verejnej moci pri výkone verejnej moci spôsobí škodu. Škoda sa v takom prípade uhrádza v peniazoch. Súčasťou náhrady škody môže byť aj náhrada nemajetkovej ujmy, ak právnym dôvodom pre vznik odškodňovacieho nároku je porušenie Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd. Priznanie náhrady nemajetkovej ujmy slúži vo vzťahu k Dohovoru ako prostriedok vnútroštátneho urovnania sporu, ktorý by sa inak mohol stať príčinou konania proti Slovenskej republike pred Európskym súdom pre ľudské práva v Štrasburgu.

K § 5:
Hodnotenie rozhodnutia orgánu verejnej moci ako nezákonného nie je ponechané na voľnú úvahu toho, kto uplatňuje práva zo zodpovednosti. Iba rozhodnutie, o ktorom príslušný orgán Slovenskej republiky (najčastejšie súd) rozhodne, že odporuje ústave alebo zákonu, sa môže stať právnym dôvodom pre uplatnenie nároku na náhradu škody.

K § 6:
Zákon taxatívne vymedzuje postup príslušného orgánu, ktorý je nesprávnym  úradným postupom.

K § 7 až 13:
Určujú sa subjekty, za ktoré štát znáša zodpovednosť a podmienky vzniku zodpovednosti. V súlade so zámerom zabrániť rozšírenie súdnej agendy sa spory o náhradu škody spôsobenej nezákonným rozhodnutím alebo nesprávnym úradným postupom v prvom slede riešia dohodou medzi poškodeným a kompetentným orgánom štátu. Ak zodpovednosť vznikne pri výkone verejnej moci v mene štátu, o zodpovednosti môže rozhodnúť Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky, Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky, Generálnu prokuratúru Slovenskej republiky, alebo iný ústredný orgán štátnej správy, prípadne Ministerstvo financií Slovenskej republiky. O zodpovednosti po splnení zákonom určených podmienok môže rozhodovať aj Národná banka Slovenska a Najvyšší kontrolný úrad Slovenskej republiky. 
O zodpovednosti pri výkone verejnej moci orgánom územnej samosprávy rozhoduje orgán územnej samosprávy, alebo vyššieho územného celku, ktorý spôsobil vznik škody výkonom verejnej moci.
Príslušný orgán štátu alebo územnej samosprávy môže uplatnený nárok na náhradu škody uznať v plnej výške, alebo v časti uplatneného nároku. Ak uzná iba časť nároku, vyplatí náhradu škody vo výške, ktorú uzná ako škodu. Neuznanú časť plnenia môže poškodená osoba vymáhať v konaní pred vecne a miestne príslušným všeobecným súdom v konaní podľa Občianskeho súdneho poriadku.

K § 14:
Právo na náhradu škody sa priznáva tomu, komu škodu spôsobil orgán verejnej moci. V zákonom výslovne určených prípadoch sa právo na náhradu priznáva aj ďalším osobám, ktoré možno pokladať za poškodené v dôsledku škody spôsobenej postupom orgánu verejnej moci. Ide o prípad, keď výkon verejnej moci mal za následok smrť, alebo ujmu na zdraví s následným úmrtím. V takom prípade možno priznať náhradu nákladov na výživu osobám, voči ktorým mal poškodený vyživovaciu povinnosť, alebo náhradu nákladov liečby, a to tomu, kto uhrádzal náklady liečby poškodenej osoby pri výkone verejnej moci alebo v jej dôsledku.

K § 15 až 23:
Upravuje sa postup pri uplatnení práva na náhradu škody spôsobenej pri výkone verejnej moci v jednotlivých formách konania pred orgánmi verejnej moci vrátane trestného konania. Najpodstatnejšia zmena sa týka zodpovednosti za výkon verejnej moci rozhodnutím o väzbe. 
Ustanovenie článku 5 ods. 5 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd je hmotnoprávnym ustanovením, ktoré priznáva nárok na odškodnenie každému, kto bol obeťou zatknutia alebo zadržania v rozpore s ustanoveniami článku 5 Dohovoru. Podmienkou práva na odškodnenie podľa článku 5 ods. 5 je porušenie niektorého ustanovenia článku 5 ods. 1 až 4 Dohovoru, alebo rozpor pozbavenia slobody s vnútroštátnym právom. Predpokladom nároku podľa článku 5 ods. 5 je, že vznikla škoda, ktorá je v príčinnej súvislosti s namietaným porušením článku 5. Nahrádza sa tak majetková škoda, ako nemajetková ujma (Wassink proti Holandsku, 1990). Právna úprava odškodňovania za väzbu v zákone 58/1969 Zb. sa vo viacerých ohľadoch líšila od toho, čo vyžaduje článok 5 ods. 5 Dohovoru. Nárok na odškodnenie priznávala aj keď rozhodnutie o väzbe bolo zákonné, ak bolo trestné stíhanie zastavené alebo bol obvinený oslobodený spod obžaloby. Naopak, nárok na náhradu škody nepriznávala, ak rozhodnutie o väzbe bolo nezákonné alebo väzba odporovala niektorému ustanoveniu čl. 5 ods. 1 až 4 Dohovoru, ale trestné stíhanie skončilo odsudzujúcim rozsudkom alebo zastavením z dôvodov uvedených v § 5 ods. 2 písm. b) citovaného zákona. Ustanovenie § 5 ods. 3 citovaného zákona vylučovalo náhradu škody za vydávaciu väzbu, článok  5 ods. 5 Dohovoru vydávaciu väzbu z nároku na odškodnenie nevylučuje. Predmetný zákon navyše nepoznal inštitút nemajetkovej ujmy. Navrhovaná právna úprava tieto nedostatky pôvodnej právnej úpravy odstraňuje a je v plnom súlade s článkom 5 ods. 5 Dohovoru. 
K § 24 až 28:
Ustanovujú sa podmienky, ktoré, ak sa splnia, zakladajú právo štátu, resp, územnej samosprávy na regresnú úhradu za škodu voči osobe, ktorá pri výkone verejnej moci zavinila, že k škode došlo.

K § 29 až 31:
Práva priznané zákonom podliehajú premlčaniu. 
Práva fyzických osôb a právnických osôb sa chránia v trojročnej premlčacej lehote.
Právo štátu alebo iného orgánu verejnej moci na regresnú úhradu sa premlčí po uplynutí jednoročnej lehoty.
Zákon ustanovuje právne skutočnosti rozhodné pre začatie plynutia premlčacej lehoty.

K § 32:
Orgány verejnej moci budú znášať zodpovednosť podľa zákona za nezákonné rozhodnutia a za nesprávny úradný postup po dni účinnosti zákona. Podľa predchádzajúcej právnej úpravy budú zodpovedať za nezákonné rozhodnutia a za nesprávny úradný postup pred dňom účinnosti zákona. 

K § 33: 
Z dôvodov uvedených vo všeobecnej časti tejto dôvodovej správy sa v celom rozsahu zrušuje právna úprava z roku 1969.

K § 34:
Ustanovuje sa relatívne dlhý odklad účinnosti zákona kvôli tomu, aby všetky orgány verejnej moci, ale aj fyzické osoby a právnické osoby mali dostatok času oboznámiť sa s novou právnou úpravou a možnosťami jej uplatnenia.