Dôvodová správa

I. Všeobecná časť

Návrh zákona o majetku vyšších územných celkov nadväzuje na postavenie vyšších územných celkov zakotvené v ústavnom zákone č. 90/2001 Z.z., ktorým sa mení a dopĺňa Ústava Slovenskej republiky č. 460/1992 Zb. v znení neskorších predpisov, zákone o samospráve vyšších územných celkov a na Koncepciu decentralizácie a modernizácie verejnej správy, ktorá predpokladá prenesenie vlastníckych práv štátu k časti majetku na nový subjekt vlastníckeho práva – vyšší územný celok.

Vychádza tiež z princípu zvýšenia samostatnosti všetkých článkov územnej samosprávy pri riešení majetkových vecí. Vyšší územný celok má postavenie samostatného právneho subjektu. Zákon o majetku vyšších územných celkov obsahuje právnu úpravu prechodu majetku vo vlastníctve štátu do vlastníctva vyšších územných celkov.

Vyššie územné celky, ako právnické osoby budú samostatným subjektom vlastníckeho práva so všetkými právami a povinnosťami z neho vyplývajúcimi.

Návrh zákona bol predložený aj na rokovanie Rady hospodárskej a sociálnej dohody SR.

Navrhovaná právna úprava je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky.

Predkladaný návrh zákona si nevyžiada priamo zvýšené nároky na štátny rozpočet a nezakladá nároky na pracovné sily a organizačné zabezpečenie.

DOLOŽKA ZLUČITEĽNOSTI

návrhu zákona s právom Európskej únie

1.	navrhovateľ zákona:
Vláda Slovenskej republiky.

2.	Názov návrhu zákona:
Návrh zákona o majetku vyšších územných celkov.

3.	V práve Európskej únie je problematika návrhu zákona:
Oblasť majetku vyšších územných celkov nie je v práve ES/EÚ upravená.

4.	Návrh zákona svojou problematikou:
Nepatrí medzi prioritné oblasti aproximácie práva uvedené v článku 70 Európskej dohody o pridružení a svojou problematikou nepatrí ani medzi priority odporúčané v Bielej knihe.

5.	Charakteristika právnych noriem Európskej únie, ktorými je upravená    
     problematika zákona:
Problematika návrhu zákona nie je upravená v právnych normách         
     Európskej únie.	

6.	Vyjadrenie stupňa kompatibility návrhu zákona s právnou normou EÚ:
      	Vzhľadom na bod 3. je bezpredmetné.

II. Osobitná časť

K § 1

Účelom zákona je najmä ustanoviť, ktoré veci z majetku Slovenskej republiky prechádzajú do vlastníctva vyšších územných celkov, upraviť majetkové postavenie a hospodárenie vyšších územných celkov. Tento návrh zákona reaguje na čl. 65 ods. 1 ústavného zákona č. 90/2001 Z.z., ktorým sa mení a dopĺňa Ústava Slovenskej republiky  č. 460/1992 Zb. v znení neskorších predpisov,  ktorý zakotvil právne postavenie vyššieho územného celku.

K § 2

Návrh ustanovenia bližšie špecifikuje obsah pojmu majetok vyššieho územného celku. Za majetok vyššieho územného celku sa považujú okrem vecí (hnuteľných a  nehnuteľných) aj pohľadávky, iné majetkové práva. Majetok vyššieho územného celku tvorí majetok, ktorý nadobudne od štátu na základe tohto zákona a majetok ktorý vyšší územný celok nadobudne vlastnou činnosťou (napr. kúpnou zmluvou, zámennou zmluvou a pod.).

K § 3 

Toto ustanovenie tvorí základ zákona. Vymedzuje, ktorý konkrétny majetok prechádza z majetku Slovenskej republiky do vlastníctva vyšších územných celkov. Majetok prechádza na vyššie územné celky na základe zákona.  

Podľa navrhovaného ustanovenia, dňom nadobudnutia účinnosti tohto zákona prejdú do vlastníctva vyšších územných celkov hnuteľné a nehnuteľné veci vo vlastníctve štátu v správe tých právnických osôb, ku ktorým  prejde zriaďovateľská funkcia na vyšší územný celok. Pôjde najmä o hnuteľný a nehnuteľný majetok v odvetví školstva, sociálnej starostlivosti, zdravotnej starostlivosti, kultúrnej a osvetovej činnosti, prípadne i v ďalších odvetviach, ak na základe osobitného predpisu bude prenesená zriaďovateľská funkcia na vyšší územný celok. Hnuteľný aj nehnuteľný majetok v odvetví školstva a sociálnych vecí prejde do majetku vyšších územných celkov aj vtedy, keď je v správe zriaďovateľov zariadení bez právnej subjektivity a v užívaní týchto zariadení bez právnej subjektivity, ku ktorým prejde zriaďovateľská funkcia na vyšší územný celok.

Do vlastníctva vyššieho územného celku prejdú aj hnuteľné a nehnuteľné veci štátu v správe právnických osôb v prípadoch, ak ústredný orgán štátnej správy alebo príslušný orgán miestnej štátnej správy prevedie zriaďovateľskú funkciu na vyšší územný celok dohodou. Rovnako prejdú do vlastníctva vyššieho územného celku aj také hnuteľné a nehnuteľné veci štátu v správe právnických osôb, o ktorých tak ustanoví osobitný predpis.

Aj pri prechode hnuteľných vecí a nehnuteľných vecí do vlastníctva vyššieho územného celku v prípadoch, keď príslušný ústredný orgán štátnej správy alebo príslušný orgán miestnej štátnej správy prevedie zriaďovateľskú funkciu na vyšší územný celok dohodou alebo ak tak ustanoví osobitný predpis, sa primerane použijú ustanovenia § 4 a 5. To znamená, že na vyšší územný celok s týmito vecami prechádzajú pohľadávky, iné majetkové práva a záväzky uvedené v § 4, odovzdávajúci a preberajúci subjekt sú povinné spísať písomné protokoly o odovzdaní majetku a vyšší územný celok je povinný zachovať účelové určenie nehnuteľného majetku, ktorý takto nadobudol.

K § 4

	Podľa navrhovaného ustanovenia do vlastníctva vyšších územných celkov prejdú aj pohľadávky, iné majetkové práva a záväzky, súvisiace s majetkom, ktorý prejde do vlastníctva vyššieho územného celku podľa predchádzajúceho ustanovenia (napr. práva a povinnosti vyplývajúce z nájomných zmlúv, zmlúv o výpožičke, o dodávke prác, služieb a výkonov). Súvisiace záväzky prechádzajú do výšky nadobúdaného majetku.

	Na druhej strane podľa navrhovaného znenia citovaného ustanovenia na vyšší územný celok neprejdú tie záväzky na úhradu za dodávky tovarov, prác a iných výkonov prevzaté správcom majetku štátu a súvisiace s majetkom, ktorý prejde na vyšší územný celok, ktoré sú po lehote splatnosti a ktoré neboli uhradené ku dňu nadobudnutia účinnosti zákona (napr.: platby za dodanú vodu, elektrinu, plyn a iné energie). Tieto záväzky bude povinný uhradiť pôvodný zriaďovateľ alebo orgán, ktorý plnil funkciu zriaďovateľa. Táto povinnosť bude zakotvená v novele zákona č. 303/1995 Z.z. o rozpočtových pravidlách v znení neskorších predpisov.

	Súčasne na vyššie územné celky neprejdú ani záväzky na úhradu povinných peňažných plnení vyplývajúcich z osobitných predpisov, ktoré bol povinný podľa týchto predpisov uhradiť správca majetku štátu (napr. odvody za zamestnancov do poistných fondov, daňové povinnosti a pod.).

K § 5

Pri prechode majetku štátu do vlastníctva vyšších územných celkov sa uplatní územný princíp.  Nie je však možné vylúčiť, že tento všeobecný princíp bude prelomený v prípadoch, ak tak ustanoví osobitný predpis pri prechode niektorého špecifického majetku štátu do majetku vyšších územných celkov, pri ktorom bude vhodnejšie uplatniť iný princíp prechodu vlastníctva, napr. aj spoluvlastníctvo viac vyšších územných celkov.

Vzhľadom na to, že majetok štátu prejde do vlastníctva vyšších územných celkov ex lege, tento prechod sa len potvrdí vypracovaním písomných protokolov o odovzdaní a prevzatí majetku. Tieto písomné protokoly nemajú právotvorný účinok. Zakotvuje sa tiež povinnosť vyššieho územného celku zabezpečiť zápis vlastníckeho práva k takto nadobudnutému majetku do katastra nehnuteľností v lehote 12 mesiacov odo dňa nadobudnutia účinnosti zákona.

K § 6

Návrh zákona umožňuje vyššiemu územnému celku, ako samostatnému subjektu vlastníckeho práva, zveriť svoj majetok, ktorý nadobudol podľa tohto zákona do správy organizáciám, ktoré zriadil podľa zákona č. 303/1995 Z.z. o rozpočtových pravidlách v znení neskorších predpisov; t.j. pôjde o rozpočtové a príspevkové organizácie vyšších územných celkov. Tieto organizácie, ktorým bude majetok zverený do správy budú oprávnené tento majetok držať, užívať ho a nakladať s ním v súlade s týmto zákonom. Treba zdôrazniť, že tieto organizácie nebudú samostatnými subjektami vlastníckeho práva; vlastnícke právo vyššieho územného celku zostane zachované. 

Majetok štátu, ktorý nadobudol vyšší územný celok podľa tohto zákona a ktorý v čase jeho prechodu na vyšší územný celok slúžil na menovite určené účely (pre zabezpečenie vyučovacieho procesu, sociálnej pomoci a zdravotnej starostlivosti) môže vyšší územný celok len zveriť do správy svojej rozpočtovej alebo príspevkovej organizácie. Tento majetok vyšší územný celok nemôže použiť ako vklad do obchodnej spoločnosti alebo založiť z tohto majetku inú právnickú osobu. 

Vyšší územný celok môže z iného svojho majetku (ako je uvedený v predchádzajúcom odseku) aj z majetku, ktorý získa vlastnou činnosťou založiť inú právnickú osobu alebo použiť tento majetok ako vklad do obchodnej spoločnosti.

Súčasne sa zakotvuje povinnosť, že všetky právne úkony súvisiace s nakladaním s majetkom vyššieho územného celku musia mať písomnú formu, inak sú neplatné.

K § 7

Návrh zákona tiež zakotvuje základné povinnosti pri hospodárení s majetkom a predovšetkým zdôrazňuje, že tento by mal slúžiť v prospech rozvoja vyššieho územného celku a jeho obyvateľov. 

K § 8

Vzhľadom na to, že podstatná časť majetku, ktorá prejde na základe zákona do vlastníctva vyšších územných celkov slúži pre potreby školstva, sociálnej starostlivosti a zdravotníctva, zakotvuje sa povinnosť zachovať účelové určenie tohto majetku. 

Povinnosť zachovania účelového určenia tohto majetku vyšším územným celkom trvá až do doby pokiaľ príslušný orgán nezruší povinnosť dodržania účelového určenia podľa osobitných predpisov (napr. vyšší územný celok bude môcť zmeniť účelové určenie objektu až na základe predchádzajúceho písomného súhlasu Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky na odňatie objektu takéhoto zariadenia jeho účelu, obdobne aj v prípade zmeny účelového určenia školy a školského zariadenia bude možné takúto zmenu vykonať až na základe súhlasu príslušného orgánu).
 
Tento majetok, ktorý zo zákona prejde do vlastníctva vyššieho územného celku budú môcť podľa navrhovaného znenia spravovať len rozpočtové alebo príspevkové organizácie zriadené vyšším územným celkom a vzhľadom na svoje účelové určenie bude slúžiť výlučne na uspokojovanie verejných záujmov.

Podľa § 22 zákona o rozpočtových pravidlách sa rozpočtové organizácie a príspevkové organizácie zriaďujú na plnenie úloh vyššieho územného celku, a to na plnenie ich základných verejných funkcií alebo na verejnoprospešné činnosti, ktoré sú úplne alebo čiastočne financované z verejných zdrojov (zo štátneho rozpočtu, z rozpočtu obce alebo z rozpočtu vyššieho územného celku).

Vzhľadom na prísne účelové určenie a nutnosť zachovať verejnoprospešný charakter tohto majetku,  zákon zakazuje takýto majetok založiť. Na takýto majetok nemožno uskutočniť ani výkon rozhodnutia, konkurzné konanie a vyrovnacie konanie.

Navrhované ustanovenie nie je v rozpore s ústavným princípom rovnoprávnosti a rovnosti účastníkov občianskoprávnych vzťahov, čo  má oporu aj v odôvodnení nálezu Ústavného súdu SR, ktorý bol publikovaný v Zbierke zákonov SR pod č. 92/1998 Z.z.

K § 9

Návrh zákona upravuje aj rozsah oprávnení a povinností pri dispozíciách s majetkom vyšších územných celkov, ktoré si tieto upravia v zásadách hospodárenia s majetkom vyššieho územného celku. Taktiež zakotvuje, ktoré prevody majetku do vlastníctva iných subjektov alebo ktoré vklady do majetku obchodných spoločností podliehajú schváleniu zastupiteľstvom. V zásade všetky trvalé dispozície z nehnuteľným majetkom (prevody vlastníctva a vklady) si vyžadujú súhlas kolektívneho orgánu – zastupiteľstva.

K § 10

Vyššie územné celky musia pri nadobúdaní majetku a nakladaní s ním dodržiavať platný právny poriadok. Príkladmo je uvedený Občiansky zákonník a Obchodný zákonník. 

K § 11

V prípade vzniku sporov, ktoré môžu vzniknúť v súvislosti s prechodom majetku štátu do vlastníctva vyšších územných celkov, zákon zveruje rozhodovanie o týchto sporoch súdom. 

K § 12

	Majetok štátu, ktorý prechádza do vlastníctva vyšších územných celkov týmto zákonom, t.j. veci uvedené v § 3 ods. 1, nadobúda vyšší územný celok dňom účinnosti tohto zákona. 

Ak vyšší územný celok nadobudne v budúcnosti na základe dohody alebo osobitného zákona ďalší majetok štátu, stane sa vlastníkom tohto majetku dňom určeným v dohode alebo dňom, ktorý ustanoví osobitný zákon.

K § 13

Ustanovenie upravuje účinnosť zákona dňom 1. januára 2002.