Predkladacia správa

	Stanovisko vlády SR sa predkladá v súvislosti so súdnym sporom, ktorý vedie ako žalobca Ústredný zväz Židovských náboženských obcí v SR (ďalej len “ÚZŽNO”) proti Spolkovej republike Nemecko zastúpenej Spolkovým ministerstvom financií vo veci neoprávneného majetkového prospechu, ktorý SRN získala zaplatením tzv. osídľovacieho poplatku Slovenským štátom za každú deportovanú osobu do pracovných, resp. koncentračných táborov v roku 1942. Vstup ÚZŽNO do sporového súdneho konania s NSR je dôsledkom neúspešných bilaterálnych rokovaní s NSR o uzavretí dohody, ktorá by riešila otvorené otázky z obdobia 2. svetovej vojny.

	V roku 1942 bola medzi vojnovým Slovenským štátom a Nemeckou ríšou uzavretá dohoda, ktorá predpokladala, že Židia žijúci na Slovensku budú dopravení na štátne územie Nemeckej ríše na umiestnenie v pracovných, resp. koncentračných táboroch. Za túto “službu” Nemeckej ríše zaplatila slovenská vláda ako protihodnotu Nemeckej ríši 500 ríšskych mariek za každého deportovaného Žida. Táto platba mala byť hradená zo zhabaného majetku Židov a Slovensko si mohlo ponechať zvyšok skonfiškovaného židovského majetku. Deportovaných bolo podľa žalobcu 57 837 Židov, čo predstavuje celkovú sumu 28.918.500 ríšskych mariek. Pri dnešných prepočtoch s ohľadom na zhodnotenie meny za 55 rokov uvedená suma zodpovedá nároku žalobcu vo výške 149.836.783,29 DEM. ÚZŽNO si v predmetnom spore uplatnil čiastkový nárok na zaplatenie 10.001 DEM. Prvostupňové konanie v tomto spore sa viedlo na Krajinskom súde v Berlíne, ktorý vydal dňa 28.3.2001 rozsudok, ktorým zamietol žalobu ÚZŽNO, ktorý odôvodnil nedostatkom aktívnej právnej legitimácie žalobcu a to napriek potvrdeniu Ministerstva kultúry SR superlegalizovaného Ministerstvom zahraničných vecí SR, že ÚZŽNO je podľa slovenského práva jediným legitímnym predstaviteľom židovských náboženských obcí v SR. Súd okrem iného v odôvodnení uviedol, že žalobca nie je identický s vtedy existujúcimi spoločnosťami. Proti tomuto rozsudku podal žalobca v zákonnej lehote odvolanie, pričom súd vyzval žalobcu na odôvodnenie podaného odvolania v lehote do 28.6.2001. K tomuto odôvodneniu môže napomôcť predkladané stanovisko vlády SR k právnemu postaveniu ÚZŽNO v súvislosti s uvedenými nárokmi. 

	Stanovisko potvrdzuje, že ÚZŽNO je právnym nástupcom Ústredne Židov, ktorá bola zriadená nariadením č.234/1940 Sl.z. a nariadením č.198/1941 Sl.z. Ústredňa Židov bola podľa § 2 nariadenia č.1/1944 Sb.n.SNR v spojení s § 1 ods.1 nariadenia č.114/1946 Sb.n.SNR zrušená. Uvedené nariadenia SNR sú súčasťou právneho poriadku SR. Na základe § 3 ods.2 nariadenia SNR č.114/1946 Sb.n.SNR prešiel čistý majetok Ústredne Židov, ktorý zostal po skončení likvidácie (likvidáciou boli okrem iného vrátené majetkové čiastky v držbe ústredne, ktoré patrili iným vlastníkom), na Ústredný zväz židovských náboženských obcí na Slovensku. 

	Prijatie tohto stanoviska vládou SR posilní postavenie a argumentačnú pozíciu ÚZŽNO v konaní na súde druhej inštancie v Berlíne. V prípade úspešnosti ÚZŽNO v súdnom konaní by sa získali finančné prostriedky na zachovanie židovského kultúrneho dedičstva na Slovensku, ktoré predstavuje viac ako 600 zanedbaných židovských cintorínov a desiatky devastovaných synagóg. 

Prijatie predkladaného stanoviska nie je v rozpore s právnymi predpismi SR a nebude mať dopad na štátny rozpočet SR. V tejto súvislosti je potrebné zdôrazniť, že prijatím stanoviska nedochádza k vstupu SR do uvedeného súdneho sporu. 
Stanovisko vlády Slovenskej republiky k právnemu postaveniu Ústredného zväzu Židovských náboženských obcí v Slovenskej republike v súvislosti so súdnym konaním ÚZŽNO proti SRN

	Vláda Slovenskej republiky týmto potvrdzuje, že v súlade s  právnymi predpismi Slovenskej republiky je Ústredný zväz Židovských náboženských obcí v Slovenskej republike jediným subjektom v Slovenskej republike oprávneným uplatňovať nároky voči Spolkovej republike Nemecko na vrátenie majetkového prospechu získaného zaplatením tzv. “deportačného poplatku” za deportáciu Židov do Nemeckej ríše.

	Podľa § 3 ods.2 nariadenia Slovenskej národnej rady č.114/1946 Sb.n.SNR prešiel na Ústredný zväz Židovských náboženských obcí na Slovensku čistý majetok Ústredne židov (zriadená nariadením č.234/1940 Sl.z. a nariadením č.198/1941 Sl.z.), ktorý zostal po skončení jej likvidácie v zmysle § 2 uvedeného nariadenia. Tým sa stal Ústredný zväz židovských náboženských obcí právnym nástupcom Ústredne židov a jej členov vo vzťahu k uvedeným nárokom a vstúpil v plnom rozsahu do právneho postavenia Ústredne Židov a jej členov. Je teda oprávnený, aby vyššie uvedené nároky uplatňoval a vykonával k tomu potrebné právne úkony.