Príloha

Rozdielne technické stanoviská

[2] „Slovenská republika a Maďarská republika berúc do úvahy, že vznikol spor medzi Českou a Slovenskou Federatívnou Republikou a Maďarskou Republikou o plnenie a skončenie Zmluvy o výstavbe a prevádzke Sústavy vodných diel Gabčíkovo – Nagymaros, podpísanej v Budapešti 16. septembra 1977, a súvisiacich dokumentov (ďalej uvádzané ako „Zmluva“) a o výstavbe a prevádzke ´dočasného riešenia´ “, majúc na zreteli, že Slovenská republika je jedným z dvoch nástupníckych štátov Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky a výlučným nástupníckym štátom do práv a záväzkov týkajúcich sa Projektu Gabčíkovo – Nagymaros a uznávajúc, že príslušné strany neboli schopné vyriešiť tento spor rokovaním, predložili otázky uvedené v článku 2 textu Osobitnej dohody zo 7. apríla 1993 Medzinárodnému súdnemu dvoru v Haagu.

Podľa článku 5 Osobitnej dohody, ak sa strany nebudú môcť dohodnúť do šiestich mesiacov, môže ktorákoľvek strana požiadať Súd, aby vyniesol dodatočný rozsudok určujúci takéto spôsoby splnenia jeho Rozsudku.

Rozsudok Medzinárodného súdneho dvora bol vynesený 25. septembra 1997 (ďalej len Rozsudok). 

Výsledky doterajších rokovaní

Na úvod pokladám za vhodné zhrnúť výsledky našich doterajších rokovaní o realizácii Rozsudku MSD a súhrnne definovať možné spôsoby splnenia Rozsudku MSD, ako to na základe predchádzajúcich rokovaní od vynesenia Rozsudku vidí a navrhuje vládna delegácia Slovenskej republiky. Predchádzajúce rokovania je možné rozdeliť na etapy podľa zmien vlád v Maďarskej republike, pretože po voľbách v Maďarsku sa vždy ustanovila nová vládna delegácia na rokovanie so slovenskou stranou. V súčasnosti nie je vymenovaný ani vedúci vládnej delegácie.

I. Etapa rokovaní: Rokovania od vynesenia Rozsudku v roku 1997 do volieb v Maďarsku v júni 1998

Dnešnému stavu vzájomných rokovaní (november 2002) predchádzali rokovania ktoré začali po vynesení rozsudku. (vedúcimi vládnych delegácií boli P. Baco za slovenskú a J. Nemcsók za maďarskú stranu). Spoločné slovensko-maďarské vzájomné úsilie, rokovanie v dobrej viere a materiály pripravené spoločne slovenskou a maďarskou delegáciou, ako aj výsledky práce odborných skupín, vyústili do vypracovania a 27. februára 1998 do parafovania návrhu Rámcovej dohody medzi vládou Slovenskej republiky a vládou Maďarskej republiky o zásadách realizácie Rozsudku Medzinárodného súdneho dvora z 25. septembra 1997 v spore týkajúcom sa Sústavy vodných diel Gabčíkovo – Nagymaros, vedúcimi vládnych delegácií SR a MR (ďalej len Rámcová dohoda). Tento návrh vláda Slovenskej republiky schválila uznesením č. 179 z 10. marca 1998 a  vyjadrila pripravenosť ho podpísať. Vláda MR,  pred voľbami v r. 1998 odmietla Rámcovú dohodu podpísať.

II. Etapa rokovaní: Rokovania od volieb v Maďarsku v roku 1998 do volieb v roku 2002 

 V súlade s čl. 5 Osobitnej dohody o predložení sporu medzi Slovenskou republikou a Maďarskou republikou o projekte Gabčíkovo-Nagymaros Medzinárodnému súdnemu dvoru  zo 7. apríla 1993 (ďalej len „Osobitná dohoda“), v ktorom sa uvádza, že ak sa strany nebudú môcť dohodnúť do šiestich mesiacov (od vynesenia Rozsudku), môže ktorákoľvek strana požiadať Súd, aby vyniesol dodatočný rozsudok, určujúci takéto spôsoby splnenia jeho Rozsudku. V súlade s Rozsudkom MSD, za slovenskú stranu podal dňa 3. septembra 1998 splnomocnenec vlády SR v konaní pred Medzinárodným súdnym dvorom, JUDr. Peter Tomka, Súdu ďalšie podanie – žiadosť o dodatočný rozsudok „Request for an Additional Judgement pursuant to Article 5 (3) of the Special Agreement of 7 April 1993“ . Maďarská strana k tomuto dokumentu SR podala Súdu dňa 7. decembra 1998 „Written statement of the Republic Hungary“.
 
V tlačovom vyhlásení vlády SR sa uvádza, že predloženie žiadosti je dôsledkom stroskotania rokovaní o realizácii Rozsudku MSD, zapríčineného odmietnutím Maďarska podpísať dohodnutý návrh Rámcovej dohody. V stanovisku k slovenskému podaniu o dodatočný rozsudok splnomocnenec vlády MR v konaní pred MSD p. Szénasi, okrem iného uviedol, že rokovania, ktoré predchádzali slovenskej žiadosti, boli síce časté, ale neplodné (fruitless) – hoci viedli k formulácii spoločne prijateľnej Rámcovej dohode.

Vláda SR uznesením č. 818 z 25. novembra 1998 vymenovala za vedúceho vládnej delegácie za slovenskú stranu D. Kocingera, pri zachovaní ostatných členov vládnej delegácie. Vedúcim vládnej delegácie za maďarskú stranu bol určený L. Székely

Maďarská vládna delegácia ustanovená po voľbách v júni 1998 (už po parafovaní Rámcovej dohody), prehlásila, že už vypracovaný a parafovaný spoločný návrh Rámcovej dohody nemôže byť východiskom pre naplnenie Rozsudku MSD a pre ďalšie rokovania. Slovenská strana si preto vyžiadala, aby nová vládna delegácia predstavila maďarský návrh na naplnenie realizácie rozsudku Medzinárodného súdneho dvora.

Následne, Úrad predsedu vlády Maďarskej republiky - Kancelária vládneho komisára pre Dunaj, vypracovala a 9. decembra 1999 slovenskej strane odovzdala obsiahly (vyše 1400 stranový) materiál nazvaný „Úlohy analýzy vplyvov pre Dunaj“, v ktorom predložila predstavy maďarskej strany na realizáciu Rozsudku MSD, ktoré sa diametrálne líšia od Spoločného zmluvného projektu a od predchádzajúcich názorov (spoločne vypracovaných odborníkmi maďarskej a slovenskej strany), obsiahnutých v parafovanej Rámcovej dohode. 

Po jeho veľmi podrobnom preštudovaní a zodpovednom posúdení slovenskými odborníkmi, predložila slovenská strana v decembri 2000 „Stanovisko k návrhu maďarskej strany na vykonanie Rozsudku Medzinárodného súdneho dvora z 25. septembra 1997 vo veci Sústavy vodných diel Gabčíkovo-Nagymaros“. V tomto stanovisku sú vyjadrené hlavne vecné odborné pripomienky a poznámky k maďarskej predstave o naplnení a realizácii Rozsudku MSD. 

Následne, 2. apríla 2001, slovenská strana dostala maďarský materiál „Návrh dohody uzavretej medzi MR a SR za účelom uvedenia Rozsudku MSD z 25. septembra 1997 do účinnosti“ s ubezpečením, že maďarská strana „veľmi pozorne“ preštudovala stanovisko slovenskej vládnej delegácie. Od tohoto momentu všetky nasledujúce vzájomné rokovania potvrdili diametrálne rozdielne názory vládnych delegácií na to, akými spôsobmi sa má splniť Rozsudok MSD. 

Slovenská vládna delegácia, opierajúc sa o Rozsudok MSD, presvedčovala maďarskú stranu, že bez prediskutovania odborných otázok, bez dohody o technickom usporiadaní celej sústavy stavieb a bez dohody o technickom spôsobe realizácie cieľov Zmluvy 1977 na úseku celej Sústavy vodných diel Gabčíkovo – Nagymaros a tiež bez ich porovnania s cieľmi Zmluvy 1977 vo vodohospodárskych, plavebných, energetických, ekologických, protipovodňových i iných otázkach nie je možné pripraviť návrh dohody o realizácii Rozsudku MSD. 

Pretože maďarské návrhy nezohľadňovali vecné odborné stanoviská slovenskej strany k maďarskému technickému návrhu a ekologickému zdôvodneniu z novembra 1999, slovenská delegácia vysvetlila na rokovaniach 5.6.2001 a 29.6.2001 svoje predstavy a odovzdala maďarskej strane materiál nazvaný „Podklady pre ustanovenie a rokovanie spoločných odborných skupín“. V tomto materiáli sú znovu definované „modality“ na splnenie cieľov Zmluvy, na ktorých sa musíme napred odborne dohovoriť, aby sme mohli pripraviť právny rámec návrhu dohody o realizovaní  Rozsudku. 

Na tomto základe sa podarilo na rokovaní 13.9.2001 ustanoviť dve odborné skupiny, prvú pre otázky vodného hospodárstva, ekológiu, plavbu a energetiku, ktorú vedie za našu stranu Ing. Supek, druhú pre právne otázky, ktorú vedie JUDr. Štefánek. Na šiestom rokovaní pracovnej skupiny pre vodné hospodárstvo, ekológiu, plavbu a energetiku, dňa 23. apríla 2002 v Budapešti, strany spoločnou dohodou uzavreli mandát pracovnej skupiny a otázky, ktoré budú spoločne preskúmané. Pracovná skupina pre právne otázky zatiaľ na štyroch stretnutiach nedospela k dohode o mandáte a otázkach, ktoré majú byť prerokované.

Vedúci slovenskej vládnej delegácie D. Kocinger vyzval listom z 26.4.2002 vedúceho vládnej delegácie MR L. Székelyho na uskutočnenie rokovania pléna vládnych delegácií s cieľom odsúhlasiť mandát a otázky na ktorých sa dohodli pracovné skupiny pre technické otázky, aby mohli začať konkrétne diskusie a riešenia.

L. Székely v odpovedi zo dňa 13. mája 2002 odpovedal, že až po vytvorení novej vlády a obdržaní zodpovedajúcich splnomocnení maďarská  delegácia predloží slovenskej strane návrhy na spôsob a tempo rokovaní. Dovtedy žiada o trpezlivosť. Odvtedy zanikli kontakty medzi vládnymi delegáciami. Preto listom z 30.10.2002 sa vedúci delegácie vlády SR, D. Kocinger, obrátil priamo na vedúceho Úradu vlády MR s výzvou na oznámenie predstaviteľa zodpovedného za rokovania o realizácii rozsudku MSD. Rokovania sú z viny maďarskej strany umŕtvené od apríla 2002 až doteraz.

Rozdiely stanovísk

V I. etape rokovaní sa slovenskí a maďarskí odborníci dohovorili na riešení prijateľnom pre obe strany, a čo je hlavné, na riešení, ktoré spĺňa ciele Zmluvy 1977 v najdôležitejších bodoch, ako je protipovodňová ochrana, zlepšenie plavebných podmienok, ochrana prírodného prostredia, výroba elektrickej energie, a prináša aj mnohé ďalšie úžitky pre obe strany.  

V II. etape rokovaní sa ukázalo, že medzi stanoviskami slovenskej a v poradí druhej maďarskej vládnej delegácie vznikli principiálne rozdielne stanoviská na vecný spôsob naplnenia rozsudku a hlavne na naplnenie cieľov Zmluvy 1977, ako výsledok zmeny politiky maďarskej vlády po voľbách. Tieto hlavné rozdiely sú uvedené v nasledujúcej tabuľke.

Interpretácia rozdielnych stanovísk 
slovenskej vládnej delegácie	maďarskej vládnej delegácie	
	
Dunaj v úseku vodného diela Nagymaros	
Vybudovať stupeň Nagymaros alebo iný stupeň spĺňajúci ciele Zmluvy 1977	Nevybudovať stupeň Nagymaros 	
V priestore stupňa Nagymaros vytvoriť zvýšenie hladiny vody v koryte Dunaja vzdutím, stupňom, bez ďalšieho opevnenia dna a brehov, okrem protipovodňových hrádzí na oboch stranách Dunaja. SR už postavila hrádze po celej dĺžke Dunaja na slovenskom území.	Zabrániť ďalšiemu nadmernému poklesu hladín v Dunaji opevnením dna a brehov Dunaja gabionmi a skalným záhodzom, zúžením plavebnej dráhy, bagrovaním a budovaním výhonov. 	
Zabezpečiť rovnocennú protipovodňovú ochranu dokončením výstavby vodného diela Nagymaros alebo iného stupňa na tomto úseku Dunaja na maďarskom území.	Zabezpečiť protipovodňovú ochranu bez výstavby akéhokoľvek stupňa vodného diela inými dodatočnými prácami.	
Vyrábať elektrickú energiu na stupni Nagymaros, alebo inom dolnom stupni postavenom na vhodnom mieste, priemerne okolo 1000 GWh za rok.	Nevyrábať elektrickú energiu na úseku Dunaja medzi Gabčíkovom a Budapešťou.	
Vytvoriť podmienky na výrobu špičkovej elektrickej energie na stupni Gabčíkovo.	Nevytvoriť podmienky na výrobu špičkovej elektrickej energie na stupni Gabčíkovo.	
Zlepšiť plavebné podmienky v úseku medzi Sapom a Budapešťou podľa odporúčania Dunajskej komisie na triedu VIc. Pre plavbu lodí s ponorom do 3.5 m a plavebnou šírkou plavebnej dráhy 180m. 	Zhoršiť plavebné podmienky (preklasifikovať) na triedu VIb. Pre plavbu lodí s ponorom do 2,5 m a plavebnou šírkou plavebnej dráhy 80 – 150 m.	
Zabezpečiť prepojenie Dunajskej vodnej cesty s vnútornou vodnou cestou medzinárodného významu na Váhu vzdutím hladiny vody v Dunaji.	Nezabezpečiť plavebné prepojenie Dunaja s Váhom vzdutím, ale iným spôsobom (napríklad výstavbou hate na ústí Váhu do Dunaja.	
Trvalé poklesávanie dna a hladiny vody Dunaja medzi Gabčíkovom a Budapešťou sa považuje za nepriaznivý ekologický proces.	Poklesávanie dna a hladiny vody Dunaja medzi Gabčíkovom a Budapešťou sa považuje za prirodzený ekologický proces.	
Koryto Dunaja a dunajské ramená na úseku stupňa Nagymaros sú považované za ekologicky dôležité a riešenie ekologických otázok má byť realizované vzdutím hladiny v Dunaji 	Ramená Dunaja na úseku stupňa Nagymaros sa považujú za ekologicky dôležitejšie a riešenie ekologických otázok sa má realizovať ich prebagrovaním a prehĺbením. Dunaj sa nepovažuje za ekologicky dôležitý a preto sa navrhuje opevnenie brehov a dna Dunaja. 	
		
Náklady na realizáciu dolného stupňa by nemali byť vyššie ako náklady uvedené maďarskou stranou len na zabezpečenie plavby, bez výroby elektrickej energie.
K nákladom vyčísleným maďarskou stranou treba pripočítať dodatočné náklady, napríklad na napojenie splavneného Váhu na Dunaj a iné škody vyplývajúce z  nerealizovania stupňa Nagymaros.	Celkové náklady (v cene roku 1999) na vybudovanie koryta Dunaja a jeho údržbu na dobu 50 rokov (likvidácia plavebných prekážok, obmedzenie poklesu hladín, zabezpečenie medzinárodnej plavby, trvalá údržba plavebnej dráhy). Podľa maďarského materiálu z 9.12.1999 by boli:     
  136689 miliónov Forintov.	
	
Dunaj v úseku vodného diela Gabčíkovo	
Zapojenie hate Dunakiliti do regulovania hladín v Dunaji a prietokov do maďarskej ramennej sústavy, na prevádzanie povodní a ľadov.	Nevyužívanie hate Dunakiliti? (rozhodnutie parlamentu)	
Zapojenie VD Čunovo ako integračnej súčasti stupňa Gabčíkovo do zmluvného režimu podľa Rozsudku MSD.	Maďarská strana k tomu doteraz nepredložila svoj návrh.	
Zabezpečenie vzdutia hladín vody v starom koryte Dunaja pretekanými prehrádzkami. Prepojiť Dunaj s dunajskými ramenami a ramená nechať do určitej miery meandrovať. 	Zabezpečenie vzdutia hladín v koryte Dunaja vybudovaním nového meandrujúceho koryta viacerými prehradeniami Dunaja z kamenných blokov, alebo zúžením starého koryta a  nasy-paním štrku (11 miliónov m3 na úseku 30 km)	
Zabezpečiť protipovodňovú ochranu na prietoky 100-ročnej vody v starom koryte Dunaja a posúdiť prietok 1000-ročnej vody cez objekty Vodného diela Gabčíkovo. 	Pri zvýšení dna starého koryta Dunaja, alebo vytvorením meandrujúceho koryta, treba proti-povodňovú ochranu znovu vyprojektovať a hrádze prerobiť.	
Výroba špičkovej elektrickej energie na stupni Gabčíkovo podľa spoločného manipulačného poriadku.	Priebežná výroba elektrickej energie bez možnosti špičkovej prevádzky. Nižšia kvalita vyrobenej energie.	
Všetky typy plavby v starom koryte Dunaja za určitých dohovorených podmienok.	Zabezpečenie iba malej športovej plavby v Dunaji a dunajských ramenách.	
Prietoky do starého koryta Dunaja a ramennej sústavy podľa Zmluvy 1977 sú: minimálny prietok v starom koryte Dunaja 50 m3/s, vo vegetačnom období 200 m3/s. Dohoda z roku 1995 hovorí o 400 m3/s v ročnom priemere v priemerne vodnatom roku, v zime minimálne 250 a v lete, mimo povodňových situácií, do 600 m3/s.	Podľa ekologického zdôvodnenia maďarskej strany v zimnom období treba prepúšťať do starého koryta Dunaja minimálne 20 – 40 m3/s, a vo vegetačnom období 400 m3/s. Do ramennej sústavy je v zimnom období treba prepúšťať 20 m3/s, a vo vegetačnom období 90 m3/s. Maďarská strana požaduje prepúšťať do starého koryta Dunaja rôzne množstvá vody, napríklad 50 % prietoku v Bratislave.	
Podľa Rámcovej dohody v starom koryte Dunaja bude vybudovaných 6 – 9 pretekaných prehrádzok s výškou 2 – 4 m, s celkovým nákladom cca 1 miliarda SK Prepojením starého koryta Dunaja s ramenami v inundácii môže začať proces meandrovania dunajských ramien. Staré koryto Dunaja a celá inundácia musí ostať pripravená previesť povodňové prietoky.	 Náklady (podľa materiálu maďarskej strany odovzdaného slovenskej strane 9.12.1999) na zúženie a zvýšenie dna predstavujú 34 – 46 miliárd Forintov a náklady na údržbu v prvých rokoch 2 – 6 miliárd Forintov.
Maďarskou stranou odhadované náklady na vytvorenie meandrujúceho nového koryta Dunaja sú 17 – 20 miliárd Forintov a na údržbu 0.5 – 0.8 miliárd Forintov. 
(Maďarská strana považuje uvedené náklady za spoločné.)	

Preklenutie týchto rozdielov dostala za úlohu spoločná slovensko-maďarská pracovná skupina pre vodné hospodárstvo, ekológiu, plavbu a energetiku (technická skupina).

V III. etape spoločných rokovaní, ktoré po dlhšej prestávke predpokladáme, že sa rozbehnú, je možných niekoľko variant. 

Slovenská delegácia je názoru, že najlepším praktickým spôsobom, ako sa majú strany chovať, vzhľadom na ich práva a záväzky predpísané v Rozsudku MSD [131], je obnoviť vzájomnú spoluprácu vo využívaní spoločných vodných zdrojov Dunaja rovnakým podielom a rozumným spôsobom a obnoviť spoločnú administratívu  Sústavy vodných diel Gabčíkovo-Nagymaros [150], čo znamená znovu menovať maďarského splnomocnenca vlády pre výstavbu a prevádzku Sústavy vodných diel Gabčíkovo – Nagymaros a Spoločnú operatívnu skupinu splnomocnencov vlád. Tento orgán splnomocnencov vlád má riešiť konkrétne technické otázky súvisiace so zmenou technického riešenia projektu SVD G-N. Právomoci a povinnosti splnomocnencov vlád a ich spoločnej operatívnej skupiny vyplývajú zo Zmluvy 1977 a s ňou súvisiacich dokumentov [155(1)A], najmä Dohodou o spoločnom štatúte splnomocnencov vlád. 
Pracovným mandátom slovenskej časti pracovnej skupiny je naplnenie rozsudku a chovať sa v súlade s normatívnou časťou Rozsudku MSD  [131 - 155], ktorá určuje práva a záväzky strán. Úlohou súdu nebolo určiť, aký má byť konečný výsledok rokovaní [141]. Strany samotné musia na základe dohody nájsť riešenie, ktoré zoberie do úvahy ciele Zmluvy 1977, ktoré musia byť dosiahnuté spoločne a integrovane ako aj normy zákonov o životnom prostredí a zásady práva o medzinárodných vodných tokoch na celom záujmovom úseku Dunaja v zmysle Zmluvy.

Základným cieľom rokovaní vládnej delegácie SR v zmysle Rozsudku MSD je:
­	Skutočnú situáciu, ako sa vyvinula od roku 1989, umiestniť do kontextu zachovaného a rozvíjajúceho sa zmluvného vzťahu tak, aby sa dosiahli ciele a dôvody uzavretia Zmluvy, a to tak dobre ako to je možné. Plniť zmluvné záväzky, lebo len vtedy môže byť napravený neregulárny stav vecí [133]. 
­	Naplniť spoločný investičný zámer, aby bolo možné vytvoriť spoločný prevádzkový režim podľa Zmluvy tak, že hlavné objekty Sústavy vodných diel budú rovnakým dielom spoločným vlastníctvom Slovenska a Maďarska ako zmluvných strán a ich prevádzka dostane formu koordinovaného jednotného diela, ktorého úžitky bude možné rozdeľovať rovnakým dielom, ak sa nedohodneme inak [144]. Nebolo úlohou Súdu určiť, aký má byť konečný výsledok rokovaní [141]. Ak má maďarská strana na naplnenie spoločného investičného zámeru iný názor, potom treba rokovať o zmene rovnakej pozície z hľadiska financovania, výstavby a prevádzky objektov  [20], o podiele na spoločnom vlastníctve, na delení úžitkov stavby, o pravidlách prevádzky a o náhrade škôd vzhľadom na to, že Maďarsko odmietlo dokončiť investičný program systému stavieb, ktoré Zmluva explicitne označila ako „jednotné a nedeliteľné“ [48] a o miere dosiahnutia cieľov a zámerov Zmluvy. 
­	Dohodnúť sa na vyrovnaní stavebných nákladov v súlade so Zmluvou 1977  [154], aby mohlo byť Maďarsko zapojené rovnakým dielom do prevádzky, riadenia a využívania úžitkov, a aby sa takto Variant C transformoval zo stavu de facto do zmluvného režimu [146], ak transformáciu Variantu C zo stavu de facto do zmluvného režimu, nedohodneme inakšie. 
­	Spoločne znovu preskúmať vplyv vodného diela Gabčíkovo na prírodné prostredie [140] a nájsť vyhovujúce riešenie pre množstvo vody prepúšťané do starého koryta Dunaja a do jeho ramien na oboch stranách rieky. Podobne treba preskúmať aj vplyv vodného diela na prírodné prostredie v úseku Dunaja od Sapu po Budapešť.
­	Nájsť také technické riešenie spoločnej Sústavy vodných diel a ostatných stavieb na Dunaji od Bratislavy po Budapešť, že spoločné zmluvné vzťahy (common legal right) budú založené na dokonalej rovnosti a vylúčení akéhokoľvek zvýhodnenia alebo poškodenia ktoréhokoľvek štátu vo vzťahu k druhému [85]. 
­	Znovu nastoliť spoločný režim, ktorý tiež odráža optimálny spôsob koncepcie spoločného využívania a kontroly spoločne zdieľaných vodných zdrojov v záujme dosiahnutia viacerých cieľov Zmluvy v súlade s Dohovorom o práve neplavebného využívania medzinárodných vodných tokov [147].
­	Zúčastňovať sa na využívaní, zhodnocovaní a ochrane medzinárodného vodného toku spravodlivým a rozumným spôsobom [147].

Protipovodňová ochrana

Protipovodňová ochrana je pre slovenskú delegáciu základnou negociačnou prioritou. V roku 1954 povodeň zaplavila na území maďarského Szigetközu približne 33000 hektárov v úseku Vodného diela Gabčíkovo. V roku 1965 povodeň zaplavila okolo 114000 hektárov územia pri Komárne na Slovensku v úseku Vodného diela Nagymaros. Prietoková špička nameraná v Bratislave bola vtedy 9224 m3/s. Predpoveď 100 a 1000-ročnej povodne uvažovaná v projekte Sústavy vodných diel Gabčíkovo – Nagymaros je pre Bratislavu je 10600 a 13000 m3/s a pre Nagymaros 8700 a 10000 m3/s. Maximálny prietok v druhej polovici marca 2002 v Devíne bol 8628 m3/s a v Budapešti 7360 m3/s a v auguste 2002 v Devíne bol 10370 m3/s (16.8.2002 o 2. hod.) a v Budapešti 8230 m3/s (18.8.2002 o 20 hod.). Z vyššie uvedeného vyplýva, že bola zvolená koncepcia SVD G-N, ktorá nezmenila podmienky prevádzania povodňových prietokov medzi Bratislavou a Budapešťou a na slovenskej strane, vybudovaním objektov Vodného diela Gabčíkovo a ochranných opatrení, súvisiacich s Vodným dielom Nagymaros, podstatne zlepšila protipovodňovú ochranu priľahlého územia.

Na druhej strane, nevybudovanie stupňa Bratislava-Wolfsthal určite poškodilo nielen slovenské územie pri Devíne a okolo sútoku Dunaja a Moravy ale hlavne rakúske územie okolo Hainburgu, až po Fischamend. 

To sú skúsenosti prečo je slovenská strana názoru, že protipovodňová ochrana má byť splnená podľa Zmluvy 1977 na celom úseku Spoločného zmluvného projektu od Bratislavy po Budapešť, bez akejkoľvek redukcie účinnosti. Je možné znížiť výrobu elektrickej energie, je možné znížiť kritériá iných cieľov zmluvy (medzinárodnej plavby), ale nie je akceptovateľné zníženie stupňa ochrany proti povodniam. 

Otázky ktoré treba riešiť v úseku Bratislava - Budapešť.

Protipovodňová ochrana Bratislavy (nad ostrovom Sihoť), vrátane Devína a rieky Moravy, bola navrhnutá v Projektovom návrhu Vodné dielo na Dunaji Wolfsthal – Bratislava (1959). Pod vodným dielom malo byť prehĺbené dno Dunaja a nadviazané na zdrž Dunakiliti (teraz Čunovo). Tým by bola vyriešená protipovodňová ochrana v Rakúsku prakticky od mestečka Fischamend po približne starý most v Bratislave.

Protipovodňová ochrana Petržalky (ktorá pred výstavbou mestskej časti bola zaplavovaná vodou takmer každý rok) bola zabezpečená spevnením hrádzí a podzemnou tesniacou stenou popri Dunaji pozdĺž Viedenskej cesty a od Starého mostu až po čistiareň odpadových vôd na dolnom konci Petržalky, s výnimkou pri Sade Janka Kráľa, kde sa odporúča zvýšiť teleso Viedenskej cesty. Chorvátske rameno bolo zachované a okrem odvádzania vnútorných a priesakových povodňových vôd má aj krajinno-ekologickú funkciu. Na vyústení Chorvátskeho ramena bola postavená prečerpávacia stanica z ramena do Dunaja.

Protipovodňová ochrana úseku od Bratislavy po Sap, bola navrhnutá v rámci Sústavy vodných diel vybudovaním derivačného kanála, ktorý počas povodne zmenšuje prietok starým korytom Dunaja. Vzhľadom na ochranu územia pod Gabčíkovom bol derivačný kanál vybudovaný mimo záplavového územia (inundácie) ohraničenej pôvodnými protipovodňovými hrádzami. Inundačné územie sa tak zachovalo a počas povodne plní funkciu poldra a splošťuje maximálny povodňový prietok poniže Gabčíkova. Funkciu uchovať časť prietoku povodňovej vody plní aj podzemná voda. Pri zvýšení hladiny podzemnej vody o 1 m sa v 1 m3 (teda na ploche 1 m2) uschová od 0.1 do 0.25 m3 vody. 

Protipovodňovú ochranu od Gabčíkova po Budapešť malo zabezpečiť vodné dielo Nagymaros. Ochranné hrádze na slovenskom území boli v rámci projektu už vybudované. Koryto Dunaja pod Gabčíkovom, v miestach kde ohrozuje práve stúpnutie hladiny podzemnej vody (po Kližskú Nemú), malo byť v rámci vybudovania stupňa Nagymaros prehĺbené. Vzhľadom na to, že sa tak nestalo, bola hrádza v najnebezpečnejších miestach (od Sapu po Medveďov) spevnená a do hĺbky 30 m bola vytvorená tesniaca stena. Funkčnou sa ukázala ochrana proti priesakom v úseku od Čičova po Komárno, kde bola tesniaca stena zaviazaná do nepriepustného podložia.

Celá Sústava vodných diel Gabčíkovo–Nagymaros bola budovaná tak aby tlmila maximálne povodňové prietoky a splošťovala povodňovú vlnu. V Nagymarošskom úseku Dunaja boli hrádze na území Slovenska vybudované tak, aby zdrž mala čo najväčšiu plochu a to ako pre potreby výroby špičkovej energie, tak aj na určitú akumuláciu povodňovej vody. 

Maximálny prietok v auguste 2002 v Devíne bol 10370 m3/s a v Budapešti 8230 m3/s. Nesmieme zabudnúť, že pod vodným dielom Gabčíkovo do Dunaja pritekali ešte rieky Váh, Hron, Ipeľ a niektoré menšie toky na slovenskej a maďarskej strane. Takže rozdiel prietoku v Bratislave a Budapešti zvýšený o prítoky iných riek je množstvo vody, o ktoré sa prietok znížil v dôsledku existencie vodného diela Gabčíkovo a zachovania inundácie na oboch stranách Dunaja. To je skúsenosť prečo je slovenská strana názoru, že protipovodňová ochrana má byť splnená podľa Zmluvy 1977 na celom úseku Projektu od Bratislavy až po Budapešť, bez akejkoľvek redukcie účinnosti. 

Zvýšenie funkcie protipovodňovej ochrany je možné dosiahnuť úpravou manipulačného poriadku, napríklad včasným vypustením časti akumulácie zdrže a delením prietokov medzi kanálom a starým korytom Dunaja zapínaním a vypínaním turbín na elektrárni Gabčíkovo Napríklad, zmenšenie prietoku cez elektráreň v čase povodňovej špičky a jej prepustenie do inundácie spôsobí, že povodňová špička sa v inundácii rozleje, zmenší a do sútoku s odpadovým kanálom príde sploštená a neskoršie. Pod Gabčíkovom sa zároveň okamžite zmenší prietok o prietok zastavených turbín.

Ekológia

Ekologické hľadiská a požiadavky majú byť prispôsobené cieľom a princípom protipovodňovej ochrany. Inundácia (záplavové územie) je plochá časť terénu susediaca s riekou a pozostávajúca z aluviálnych usadenín uložených riekou. Erózno-sedimentačné procesy, premiestňovanie meandrov po prúde, vytvárajú inundáciu s meandrujúcou riekou a riečnymi ramenami. V čase povodní, keď sa rieka vylieva ponad brehy, usadzuje za brehmi a okolo riečnych ramien sedimenty. Vytvárajú sa nové ramená a staré zarastajú a sú zazemňované. Inundačné územie je často zaplavované a dnes siaha po ochranné protipovodňové hrádze.

Dlhodobá riečna erózia, úpravy riečneho koryta, včítane regulácie šírky koryta pre nízku vodu, priepichy oblúkov, uzatváranie laterálnych ramien, všetko pre zabezpečenie vodnej cesty, znížili hladinu vody v Dunaji a už dávno zhoršili ekologické podmienky inundácie. V riečnych ramenách na gabčíkovskom úseku Dunaja v období pred prehradením Dunaja sotvakedy tiekla voda a na nagymarošskom úseku je tomu tak aj dnes, a navyše, majú, podľa maďarských údajov, zlú kvalitu vody. Takáto situácia je popísaná v maďarskom materiáli z decembra 1999 pre nagymarošskú časť Dunaja. Podobná, ešte nepriaznivejšia situácia bola popísaná expertmi EU v gabčíkovskom úseku Dunaja pred prehradením, kedy voda tiekla skoro vo všetkých dunajských ramenách len 17 dní do roka a v hlavných ramenách tiekla len 3 mesiace do roka. (Report CEC 1992).

Lodná doprava bola preložená do derivačného kanála v dĺžke 40 km, ktorý je situovaný mimo inundačného územia. Inundačné územie medzi protipovodňovými ochrannými hrádzami bolo v zásade zachované v originálnom stave. To je v prípade výstavby vodných diel na Dunaji z ekologického hľadiska unikátna situácia. Z hľadiska Vodného diela Gabčíkovo (ďalej VDG), je hlavnou funkciou starého koryta Dunaja a inundácie previesť povodňovú vodu, ktorá nemôže pretiecť derivačným kanálom (prietok Dunaja v Devíne mínus prietok, ktorý pretečie derivačným kanálom). Druhou funkciou inundácie je funkcia prírodného poldra, čo znamená dočasne uskladniť vody povodňového maxima medzi ochrannými hrádzami, a tak znížiť maximálne povodňové prietoky od Sapu smerom na Štúrovo. Z ekologického hľadiska to znamená, že toto územie, medzi Čunovom a Sapom, má byť ekologicky chápané a podporované ako pravidelne zaplavované územie so všetkými dôsledkami. To znamená, že má mať dostatočnú kapacitu previesť povodňovú vodu a dostatočnú kapacitu dočasne uskladniť časť maximálnych povodňových prietokov. V čase medzi povodňami a tiež počas malých prietokov vody v Dunaji, v riečnych ramenách je a aj má byť tečúca voda, zabezpečená odbernými zariadeniami postavenými v rámci Spoločného zmluvného projektu a priamym prepojením so starým korytom Dunaja. Že to je možné, dokumentujú technické opatrenia – zavzdutie vody – realizované v rámci Dohody medzi vládou Slovenskej republiky a vládou Maďarskej republiky o niektorých dočasných technických opatreniach a prietokoch do Dunaja a Mošonského ramena Dunaja, podpísanej 19. apríla 1995 (ďalej Dohoda z r. 1995). Samočistiace procesy vo vode sú v riečnych ramenách aktívne len ak je v nich voda a to predovšetkým prúdiaca voda. Navyše, pre inundáciu typické biotopy majú byť podporované kontinuálnym napájaním ramien vodou, ich miestnym meandrovaním a simuláciou povodní niekoľkokrát do roka, v súlade s reálnymi prietokmi vody v Dunaji nad týmto územím. Takýto základný vodný režim má byť podporovaný niektorými ďalšími technickými opatreniami.
Vodná cesta 

Vzdutie hladiny vody v rieke, alebo prinavrátenie poklesnutej hladiny vody, je dôležitým cieľom na zabezpečenie vody pre riečne ramená a na zastavenie a zvrátenie procesu vysychania územia inundácie, a navyše, na zlepšenie splavnosti Dunaja. Otázkou je ako to spraviť. Vo všeobecnosti existujú dve možnosti.

Prvá možnosť, navrhnutá maďarskou stranou, sú klasické úpravy rieky, ktoré sa vykonávali doteraz a viedli ku vzniku dnešnej situácie. Klasické úpravy dnes už nie sú viac funkčné v nagymarošskom úseku Dunaja. Klasické metódy nemôžu zastaviť a ani zvrátiť proces poklesu hladiny vody. Do určitej miery môžu len spomaliť proces erózie a rýchlosť poklesu hladín v rieke. Samozrejme, z ekologického hľadiska to nie je akceptovateľné, lebo nenastane reverzia poklesnutých hladín vody. Klasické metódy už nemôžu zlepšiť ani plavebné podmienky. Maďarská strana použila niektoré dodatočné netechnické kroky, navrhla preklasifikovať plavebnú cestu v nagymarošskom úseku Dunaja na nižší štandard a navrhla stabilizovať dno Dunaja kamenným záhozom a gabiónmi a opevniť brehy. 

Druhou možnosťou je zvrátiť dlhotrvajúce poklesávanie hladín vzdutím riečnym stupňom. Táto metóda bola zvolená aj v rámci Zmluvy a bola tiež spoločne akceptovaná v Rámcovej Dohode. Slovenskou negociačnou prioritou je vzdutie hladiny vody vodným dielom pri obci Nagymaros alebo na inom vhodnom mieste, tak, ako to definuje Zmluva 1977, aby sa splnili ciele Zmluvy.

Z hľadiska vodnej cesty na úseku Dunaja od Sapu po Nagymaros, plavebná hĺbka počas väčšej časti roka dosahuje menej ako 2,5 metra Na rozdiel od maďarského návrhu (november - december 1999), negociačná priorita slovenskej strany je zlepšenie plavebných podmienok medzi Sapom a Budapešťou tak, ako to navrhuje Dunajská komisia, na triedu VIc., a tak, ako to bolo realizované medzi Bratislavou a Sapom. To znamená pre vodnú cestu s hĺbkou 3,5 m a plavebnou šírkou 180 m. Toto má byť realizované vzdutím hladiny vody, čo znamená z ekologického hľadiska reverziu dlhodobého poklesu hladín a revitalizáciu hladín vody v riečnych ramenách, včítane reverzie hladín podzemných vôd. Pre Slovensko to znamená tiež prepojenie dunajskej medzinárodnej vodnej cesty s vnútornou vodnou cestou medzinárodného významu na Váhu, riešenie protipovodňovej ochrany v území, kde sa vyskytla veľká povodeň v roku 1965 a niektoré ďalšie úžitky. Slovenská republika v rámci Projektu Sústavy vodných diel Gabčíkovo - Nagymaros už vybudovala potrebné hrádze po celej dĺžke slovenskej strany Dunaja.

Energia

Ak z ekologického hľadiska, z hľadiska protipovodňovej ochrany a vodnej cesty dopravy najjednoduchším a najlepším riešením je vzdutie hladiny vody, potom bude prinajmenšom múdre využiť toto vzdutie na výrobu elektrickej energie a ušetriť spaľovanie fosílnych zdrojov energie. Negociačná priorita slovenskej strany je produkovať elektrickú energiu na vodnom diele v Nagymarosi alebo na inom vodnom diele postavenom na vhodnom mieste v tomto úseku Dunaja. V tomto prípade bude múdre produkovať navyše aj špičkovú energiu na existujúcom vodnom diele Gabčíkovo a neskoršie možno aj na vodnom diele Bratislava-Wolfsthal a  elektrárne využiť aj na reguláciu kvality energie, ako sú frekvencia a napätie.

Ekonomika spoločnej investície

Maďarská strana vo svojom návrhu z decembra 1999, bez predloženia príslušného výpočtu tvrdí, že aj pôvodná investícia podľa Zmluvy 1977 by bola neefektívna, pretože by dosahovala vnútornú výnosovosť 3,8 %. Podľa výpočtov slovenskej strany, pri dodržaní Zmluvy 1977, by sa celé vynaložené náklady slovenskej strany splatili našim podielom z výnosu len výroby elektrickej energie približne za 5 rokov.

Podľa riešenia uvažovaného v Rámcovej Dohode, dobudovaním dolného stupňa by sa mohol dosiahnuť výnos približne ako v zmluvných podmienkach a splatenie vložených prostriedkov by sa dosiahlo približne za 6 rokov. 

Slovenská strana v žiadnom prípade nemôže pristúpiť na také riešenie, ktoré by zhoršilo súčasný stav znehodnotením výroby na VE Gabčíkovo, ako to vyplýva z posledných návrhov maďarskej strany, bez vzájomnej dohody o zmene vodohospodárskeho režimu pre potreby ochrany prírodného prostredia.

Náčrt variantov rokovaní 

Rozsudok predovšetkým potvrdil, že Zmluva z roku 1977 a súvisiace dokumenty sú stále v platnosti [132], že Sústava vodných diel Gabčíkovo – Nagymaros je jednotný a nedeliteľný systém stavieb [28, 48, 144]. 

Súd odmietol názor maďarskej strany [54], že z ekologického hľadiska existoval stav núdze, ktorý maďarská strana používala ako jediný argument na vylúčenie protiprávnosti svojho konania [50]. Skutočné vplyvy prevádzky vodného diela Gabčíkovo na prírodné prostredie sú spoločne monitorované a dokumentované v Národných správach a v Spoločných ročných správach. Poznatky z monitorovania sú dostatočným dokumentačným materiálom aj na prognózu vplyvu dolného stupňa na prírodné prostredie.

Súd potvrdil obom stranám, že všetky ciele Zmluvy: protipovodňová ochrana, ochrana prírodného prostredia, plavba, energia a ďalšie, by sa mali dosiahnuť [139], že žiaden z cieľov nemá absolútnu prioritu, ale žiaden tiež nestratil svoj význam [135] a že v tomto kontexte by sa mali zmluvné strany chovať v súlade s ich platnými zmluvnými záväzkami [133]. Strany preto majú prijať príslušné záväzky na ich správanie a konanie a prijať aj potrebné opatrenia, ktoré by zabezpečili dosiahnutie cieľov Zmluvy 1977 [135, 155/2A].

Súd sám hovorí [141], že nebolo jeho úlohou určiť, aký má byť konečný výsledok rokovaní. Strany spoločne musia nájsť riešenie, ktoré zoberie do úvahy ciele Zmluvy, ktoré musia byť dosiahnuté spoločne a integrovane a majú uvažovať o akejkoľvek modifikácií, pričom [142] má prevážiť účel a úmysel strán pri uzatváraní Zmluvy oproti doslovnej projektovej aplikácii Zmluvy, teda predovšetkým treba dosiahnuť zlepšenie protipovodňovej ochrany, plavebných podmienok, vyrobiť energiu a chrániť, aspoň nezhoršiť – radšej zlepšiť, prírodné prostredie. 

Vzhľadom na to, že maďarská strana zostavuje ďalšiu novú delegáciu na rokovania o implementácii rozsudku, nasledujúce rokovania môžu pokračovať nasledovne:

a.	Vychádzať zo Zmluvy 1977, dokončiť výstavbu Sústavy vodných diel so všetkými dôsledkami a s delením investícií a úžitkov v pomere 50:50 a vyrovnaním škôd podľa pravidiel v Zmluve alebo pravidiel na ktorých sa strany dohodnú.
b.	Pokračovať v rokovaniach zo stavu, ktorý bol dosiahnutý vo februári 1998 parafovaním „Rámcovej dohody“, alebo
c.	Pokračovať v rokovaniach zo stavu, ktorý bol dosiahnutý v apríli 2002 pripravením mandátu a otázok ktoré majú byť preskúmané ako podklad na rokovanie o naplnení Rozsudku a riešiť konkrétne otázky splnomocnencami vlád pre výstavbu a prevádzku Sústavy vodných diel Gabčíkovo – Nagymaros a ich spoločnou operatívnou skupinou.

Je možné začať úplne nové rokovania, tie však musia byť založené na splnení cieľov Zmluvy 1977 a iných dohovorených úžitkoch, ktoré budú akceptovateľné a prospešné pre obe strany. To znamená začať rokovať s využitím existujúcich výsledkov rokovaní, výsledkov environmentálneho monitorovania, odborne, rozumne bez predbežných, hlavne politických podmienok. V každom prípade však platí Rozsudok MSD obsiahnutý v jeho výrokovej časti [155].