N Á R O D N Á   R A D A   S L O V E N S K E J   R E P U B L I K Y

III. volebné obdobie

                                                                                        		
Číslo:

N á v r h

poslanca Národnej rady Slovenskej republiky Róberta MADEJA

n a     v y d a n i e 

zákona o náhradnom výživnom

		Návrh uznesenia:

	Národná rada Slovenskej republiky

	s c h v a ľ u j e

návrh poslanca Národnej rady Slovenskej republiky Róberta MADEJA na vydanie zákona o náhradnom výživnom

Bratislava  september  2003

NÁVRH

Zákon

z .............2003

o náhradnom výživnom

Národná rada Slovenskej republiky sa uzniesla na tomto zákone:

§ 1
Predmet úpravy

Tento zákon upravuje
a)	právne vzťahy pri poskytovaní náhradného výživného pre nezaopatrené dieťa),
b)	konanie o náhradnom výživnom,
c)	konanie o uplatnení náhrady za poskytnuté náhradné výživné.

§ 2
Vymedzenie pojmov

Na účely tohto zákona 
a)	náhradné výživné je suma poskytnutá štátom na zabezpečenie výživy oprávneného v prípade, ak si vyživovaciu povinnosť neplní povinná osoba,
b)	oprávnená osoba je nezaopatrené dieťa, ktorému bolo priznané výživné právoplatným rozhodnutím súdu alebo súdom schválenou dohodou,
c)	povinná osoba je rodič dieťaťa, alebo iná fyzická osoba, ktorej bola právoplatným rozhodnutím súdu alebo súdom schválenou dohodou uložená povinnosť platiť výživné nezaopatrenému dieťaťu,
d)	žiadateľ je rodič, oprávnená osoba alebo iná fyzická osoba do rúk ktorej má povinná osoba podľa právoplatného rozhodnutia súdu alebo súdom schválenej dohody výživné oprávnenému platiť.

§ 3
Nárok na náhradné výživné

(1)	Podmienky nároku na náhradné výživné sú:
a)	neplatenie výživného povinnou osobou v lehote a spôsobom tak, ako je upravená zročnosť splátok výživného právoplatným rozhodnutím súdu alebo súdom schválenou dohodou najmenej za tri po sebe nasledujúce mesiace od zročnosti poslednej splátky výživného a platenie výživného nemožno zabezpečiť výkonom rozhodnutia) alebo vymáhaním podľa medzinárodných dohovorov),
b)	riadna starostlivosť žiadateľa o oprávnenú osobu okrem ak je žiadateľ oprávnenou osobou,
c)	riadne plnenie povinnej školskej dochádzky oprávnenou osobou.

(2)	Podmienky zabezpečenia platenia výživného výkonom rozhodnutia alebo
vymáhaním podľa medzinárodných dohovorov sa považujú na účely odseku 1 za splnené, ak 
a)	žiadateľ podal návrh na výkon rozhodnutia zrážkami zo mzdy a tieto sa nerealizujú alebo sa ich realizácia skončila z dôvodu straty zamestnania povinnej osoby,
b)	žiadateľ podal návrh na výkon rozhodnutia predajom hnuteľných vecí a nehnuteľností a tento výkon rozhodnutia sa nerealizoval, alebo
c)	vymáhanie výživného podľa medzinárodných dohovorov bolo neúspešné.

(3)	Podmienka zabezpečenia platenia výživného sa považuje za splnenú aj vtedy, ak 
žiadateľ podá návrh na výkon rozhodnutia alebo na vymáhanie výživného podľa medzinárodných dohovorov najneskôr v deň podania žiadosti o náhradné výživné.

§ 4
Výška náhradného výživného

(1)	Náhradné výživné sa poskytuje vo výške určenej právoplatným rozhodnutím 
súdu alebo vo výške súdom schválenej dohody, najviac však vo výške 1,2 násobku sumy životného minima pre nezaopatrené dieťa určené osobitným predpisom.4)

(2)	Náhradné výživné sa poskytne len ak príjem žiadateľa a fyzických osôb, ktorých 
príjmy sa posudzujú spoločne podľa osobitného predpisu) nie je vyšší ako 2,5 násobok sumy životného minima žiadateľa a súm životného minima fyzických osôb, ktorých príjmy sa posudzujú spoločne podľa osobitného predpisu. 4) 

§ 5
Konanie o náhradnom výživnom

(1)  Účastníkmi konania o náhradnom výživnom sú:
a)  žiadateľ,
b)  povinná osoba,
c)  územný úrad sociálnych vecí a služieb zamestnanosti,
d)  Ústredie sociálnych vecí a služieb zamestnanosti Slovenskej republiky.

(2)  Na konanie a rozhodovanie o náhradnom výživnom je príslušný územný úrad 
sociálnych vecí a služieb zamestnanosti ) podľa miesta trvalého pobytu oprávneného (ďalej len „príslušný orgán“).

(3) Na konanie a rozhodovanie o náhradnom výživnom sa vzťahujú všeobecné 
predpisy o správnom konaní ), ak tento zákon neustanovuje inak.

§ 6

(1)	Žiadateľ si môže uplatniť nárok na náhradné výživné podaním písomnej 
žiadosti o náhradné výživné (ďalej len „žiadosť“). 

(2)	Zo žiadosti musí byť zrejmé, že sa žiadateľ domáha vyplatenia náhradného 
výživného a v akej sume. Žiadosť musí obsahovať tieto prílohy:
a)	právoplatné rozhodnutie súdu alebo súdom schválenú dohodu, ktorým bola povinnej 
osobe určená povinnosť platiť oprávnenej osobe výživné alebo osvedčenú kópiu rozhodnutia alebo dohody,
b)	rodný list oprávnenej osoby alebo jeho osvedčenú kópiu,
c)	potvrdenie príslušného súdu o tom, že sa žiadateľ návrhom na výkon rozhodnutia domáhal platenia výživného a platenie výživného nemožno zabezpečiť výkonom súdneho rozhodnutia alebo exekúciou,
d)	potvrdenie školy o tom, že si oprávnená osoba riadne plní povinnú školskú dochádzku, alebo potvrdenie zariadenia, v ktorom sa oprávnená osoba pripravuje na budúce povolanie o tom, že sa oprávnená osoba riadne pripravuje na budúce povolanie,
e)	potvrdenie obce (mestskej časti) o tom, že žiadateľ žije s oprávnenou osobou v domácnosti a že sa o ňu riadne stará,
f)	potvrdenie o príjme žiadateľa a fyzických osôb, ktorých príjmy sa spoločne posudzujú3).

§ 7

(1)	Príslušný orgán vyzve povinnú osobu, aby sa k žiadosti vyjadrila v lehote, ktorú jej 
určí. Ak sa povinná osoba v určenej lehote k návrhu nevyjadrí, považujú sa podmienky na vznik nároku na náhradné výživné uvedené v § 3 ods. 1 až 3 za splnené. 

(2)	Lehota podľa odseku 1 nesmie byť dlhšia ako 15 dní.

(3)	Ak povinná osoba v lehote určenej podľa odseku 1 preukáže zaplatenie výživného 
vo výške určenej právoplatným rozhodnutím súdu alebo vo výške súdom schválenej dohody príslušný orgán konanie o poskytnutie náhradného výživného zastaví.

(4)	Proti rozhodnutiu o zastavení konania vydanému podľa odseku 3 nie je možné  
podať odvolanie. 

(5)	Ak sa povinná osoba v lehote určenej podľa odseku 1 k žiadosti vyjadrí, ale 
nepreukáže zaplatenie výživného vo výške určenej právoplatným rozhodnutím súdu alebo vo výške súdom schválenej dohody, považujú sa podmienky na vznik nároku na náhradné výživné uvedené v § 3 ods. 1 až 3 za splnené.

§ 8
Informačná povinnosť

(1)	Žiadateľ a povinná osoba informujú príslušný orgán o každej zmene skutočnosti, 
ktorá je podľa tohto zákona rozhodujúca na vyplácanie náhradného výživného bez zbytočného odkladu, najneskôr do ôsmich dní odo dňa zmeny skutočnosti. Nesplnenie tejto povinnosti zo strany žiadateľa je dôvodom na zastavenie výplaty náhradného výživného.

(2)	Škola alebo zariadenie, v ktorej si oprávnená osoba plní povinnú školskú 
dochádzku alebo sa ďalej pripravuje na budúce povolanie informuje príslušný orgán o závažných nedostatkoch v plnení jej školskej dochádzky alebo dochádzky do vzdelávacieho zariadenia. Informácie sa podávajú najmä o tom, že oprávnená osoba skončila dochádzku, alebo v  školskej dochádzke pokračuje v inej škole alebo zariadení. Rovnako obec informuje o skutočnosti, že oprávnenému nie je poskytovaná riadna starostlivosť fyzickou osobou, ktorá poberá náhradné výživné.

(3)  Osoby uvedené v odseku 1, ak sú požiadané o informáciu, túto poskytnú v lehote 
piatich dní od požiadania.

	(4)  Ak príslušný orgán rozhodol o poskytnutí náhradného výživného, podá podnet orgánom činným v trestnom konaní) na začatie trestného stíhania povinnej osoby pre zanedbanie povinnej výživy.

§ 9
Poskytovanie náhradného výživného a prechod nároku oprávneného

(1)	Náhradné výživné sa poskytuje mesačne, najskôr od prvého dňa v mesiaci, 
v ktorom žiadateľ podal návrh.

(2)	Náhradné výživné sa vypláca vždy k 15. dňu v mesiaci do rúk žiadateľa.

(3)	Poskytnutím náhradného výživného prechádza nárok oprávneného na výživné na 
štát do výšky poskytnutého náhradného výživného.) 

(4)	Poskytnutím náhradného výživného vzniká povinnej osobe povinnosť zaplatiť 
štátu penále vo výške polovice poskytnutého náhradného výživného. Príslušný orgán môže zo sociálnych dôvodov odpustiť platbu penále do času, kedy dôjde k úprave sociálnych pomerov povinnej osoby.

(5)	Príslušný orgán si uplatňuje náhradu za poskytnuté náhradné výživné a penále od 
povinnej osoby rozhodnutím podľa § 12.

§ 10
Rozhodnutie o zastavení výplaty náhradného výživného

(1)  Príslušný orgán rozhodne o zastavení výplaty náhradného výživného
a) ak sa zmenia skutočnosti rozhodujúce na  poskytovanie náhradného výživného, 
b) ak žiadateľ nesplnil povinnosť podľa § 8 ods. 1 alebo
c) na žiadosť žiadateľa.

(2) Poskytovanie náhradného výživného sa zastaví od prvého dňa kalendárneho 
mesiaca nasledujúceho po kalendárnom mesiaci, v ktorom príslušný orgán rozhodol podľa odseku 1 o zastavení výplaty náhradného výživného.

(3)	Odvolanie podané proti rozhodnutiu vydanému podľa odseku 1 nemá odkladný 
účinok.

§ 11
Vrátenie náhradného výživného

Ak príslušný orgán rozhodne o zastavení výplaty náhradného výživného podľa § 10 ods. 1 písm. a) a b) súčasne rozhodne aj o povinnosti žiadateľa vrátiť poskytnuté náhradné výživné alebo jeho časť za obdobie v ktorom mu nepatrilo.

§12
Konanie o náhrade za poskytnuté náhradné výživné a penále

(1)  Na konanie o náhrade za poskytnuté náhradné výživné a penále sa vzťahujú všeobecné 
predpisy o správnom konaní ), ak tento zákon neustanovuje inak.

(2)  Ak príslušný orgán poskytuje náhradné výživné má právo uplatniť náhradu za poskytnuté náhradné výživné a penále. 

(3)	Príslušný orgán vydá rozhodnutie, ktorým uloží povinnej osobe uhradiť náhradu 
poskytnutého náhradného výživného vrátane penále, ktorá sa určí vo výške poskytnutého náhradného výživného za celý čas jeho poskytovania a zaplatenie penále podľa § 9 ods. 4.

(4)	Rozhodnutie vydané v odvolacom konaní je preskúmateľné súdom podľa 
osobitného predpisu.)

(5)	Rozhodnutie podľa odseku 3, proti ktorému nebolo podané odvolanie, alebo 
rozhodnutie vydané v odvolacom konaní je právoplatné a vykonateľné. Také rozhodnutie je exekučným titulom podľa osobitných predpisov.)

(6)	Uhradené náhrady za poskytnuté náhradné výživné a penále sú príjmom štátneho rozpočtu 
Slovenskej republiky.

§ 13

Účinnosť

Tento zákon nadobúda účinnosť 1. januára 2004

Dôvodová správa

A. Všeobecná časť

	Najlepší záujem dieťaťa musí byť rozhodujúcim kritériom rozhodovacej činnosti orgánov štátu. Preto je ale nevyhnutné vytvoriť také legislatívne podmienky v zmysle čl. 2 ods. 2 Ústavy SR, aby štátne orgány mali možnosť účinne pomáhať tejto skupine obyvateľstva. Pomoc deťom v situáciách, keď v dôsledku neplnenia najzákladnejšej povinnosti zo strany ich rodičov, vyživovacej povinnosti, je ohrozený ich zdravý vývin musí byť a aj je prioritou každej vyspelej spoločnosti.
Zákon č. 245 / 2002 Z. z. o náhradnom výživnom a Fonde náhradného výživného a ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 94 / 1963 Zb. Zákon o rodine v znení neskorších predpisov, ktorý právne upravoval v podmienkach SR problematiku náhradného výživného spolu s inštitucionálnym zabezpečením, nadobudol platnosť 15.05.2002. Tento zákon však bol účinný len od 1.11.2002 do 30.11.2002 a to v dôsledku prijatia novely tohto zákona - zákona č. 638 / 2002 Z. z. 
 	Predkladaný návrh zákona predstavuje novú právnu úpravu , ktorá je reakciou na pripravovaný návrh zákona č......../ 2003 o riešení hmotnej núdze a o zmene a doplnení zákona č. 195 / 1998 Z. z. o sociálnej pomoci v znení neskorších predpisov, ktorý rieši nepriaznivú sociálnu situáciu dotknutých rodín pod úrovňou súm životného minima, ak je hmotná núdza spoločne posudzovaných osôb dôsledkom neplnenia si vyživovacej povinnosti voči dieťaťu zo strany povinnej osoby určenej právoplatným rozhodnutím súdu alebo súdom schválenej dohody .
	Predmetom úpravy predkladaného návrhu zákona je stanovenie podmienok a konania príslušného orgánu vo veci poskytnutia náhradného výživného a vymáhania náhrady od povinnej osoby. Tým vytvorí priestor pre nevyhnutnú pomoc spoločnosti na zabezpečenie výživy tých detí, kde rodičia v plnení vyživovacej povinnosti voči nim zlyhali.
	Navrhovaný zákon uplatňuje ústavnú garanciu zvýšenej ochrany detí a mladistvých. Článok 41 Ústavy SR v odseku 1 druhej vete ustanovuje „Zaručuje sa osobitná ochrana detí a mladistvých.“ Podľa článku 41 Ústavy Slovenskej republiky má teda štát povinnosť dbať o ochranu manželstva, rodičovstva a rodiny. Návrh zákona o náhradnom výživnom úplne v súlade s čl. 41 Ústavy SR prenáša do praxe princíp ochrany rodiny a zvýšenej ochrany mladistvých a detí, v tomto prípade mladistvých a detí ohrozených neplnením vyživovacej povinnosti zo strany ich rodičov. 

Podľa tohto návrhu zákona bude možné poskytovaním náhradného výživného zabezpečiť výživu:
1)	nezaopatreným deťom,
2)	keď povinná osoba rodič, alebo iná fyzická v troch po sebe nasledujúcich mesiacoch v celom rozsahu neuhradí výživné v prospech oprávneného, 
3)	keď povinná osoba rodič, alebo iná fyzická osoba nezaplatí výživné vo výške určenej právoplatným rozhodnutím súdu alebo súdom schválenou rodičovskou dohodou,
4)	oprávneným osobám v sume určenej právoplatným rozhodnutím súdu alebo súdom schválenej rodičovskej dohody, najviac však vo výške 1,2 násobku sumy životného minima pre nezaopatrené dieťa,
5)	ak príjem žiadateľa a s ním spoločne posudzovaných osôb podľa osobitného predpisu nie je vyšší ako 2,5 násobok sumy životného minima žiadateľa a s ním spoločne posudzovaných osôb určených osobitným predpisom.

Pri splnení týchto zákonom ustanovených podmienok pre poskytnutie náhradného výživného sa spoločnosť bude podieľať na výžive detí spôsobom primeraným k potrebám detí i možnostiam spoločnosti.

	Oprávnenie rozhodovať o poskytovaní náhradného výživného predkladaný návrh zákona zveruje územným úradom sociálnych vecí a služieb zamestnanosti pretože oblasť náhrady výživného úzko súvisí s formami podpory a pomoci rodine, ktoré v súčasnosti patria do pôsobnosti orgánov miestnej štátnej správy a v rámci pripravovaných právnych predpisov by mali byť v pôsobnosti orgánov špecializovanej štátnej správy.

	Štát prostredníctvom príslušných orgánov bude mať možnosť vymáhať náhradu od povinných osôb za poskytnuté výživné prostredníctvom rozhodnutí vydaných v správnom konaní. Tieto rozhodnutia budú mať priamu vykonateľnosť a budú súčasne exekučným titulom pre vymáhanie tejto pohľadávky. Penále vymerané povinnej osobe aspoň z časti nahradí náklady štátu pri poskytovaní náhradného výživného. Navrhované ustanovenia teda zabezpečia rýchly a dostatočný spôsob náhrady za poskytnuté náhradné výživné žiadateľom.

	Motívom na splatenie pohľadávky voči štátu, respektíve na plnenie si povinností voči oprávnenému bude aj povinnosť príslušného orgánu podať trestné oznámenie vo veci zanedbania povinnej výživy proti povinnej osobe.	

Návrh zákona má dopad na štátny rozpočet. Vzhľadom na nedostatok štatistických údajov v danej oblasti, bolo potrebné vychádzať z kvalifikovaného odhadu na základe ktorého sa predpokladá dopad na štátny rozpočet 15,84 mil. Sk. 

Predpokladá sa, že navrhovanú právnu úpravu využije počas roka 2004 približne 1500 žiadateľov, čo pri priemernej výške výživného 1200 Sk predstavuje sumu poskytnutého náhradného výživného 19,8 mil. Sk. Vymáhanie náhrady za poskytnuté náhradné výživné a penále sa odhaduje na 20% zo sumy poskytnutého náhradného výživného, teda na sumu 3,96 mil. Sk. Rozdiel medzi týmito sumami predstavuje dopad na štátny rozpočet.

 	Návrh zákona nemá dopad na rozpočty obcí a na rozpočty vyšších územných celkov.

 	Návrh zákona nemá bezprostredný vplyv na zamestnanosť a tvorbu pracovných miest.

Navrhovaná právna úprava predstavuje priemerný počet 40 žiadateľov na jeden územný úrad sociálnych vecí a služieb zamestnanosti. Predpokladáme, že tento počet bude možné vybaviť prostredníctvom využitia doterajších zamestnancov úradov a personálnych rezerv na úradoch. 

 	Návrh zákona je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky.

 	Vzhľadom na doložku zlučiteľnosti návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev s právom Európskej únie nie je možné vypracovať tabuľku zhody ani aproximačnú prílohu.

Doložka zlučiteľnosti návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a s právom Európskej únie

1.	Navrhovateľ zákona : 	Róbert Madej, poslanec NR SR

2.	Názov návrhu zákona: 	Návrh zákona o náhradnom výživnom

3.	Záväzky Slovenskej republiky vo vzťahu k Európskym spoločenstvám a k Európskej únii:

a) problematika návrhu zákona podľa článku 70 Európskej dohody o pridružení uzatvorenej medzi Európskym spoločenstvom a jeho členským štátom na jednej strane a Slovenskou republikou na druhej strane nepatrí medzi oblasti zahrnuté na zbližovanie práva a nie je prioritou ani podľa NPAA, Partnerstva pre vstup, Bielej knihy, screeningu a plánu legislatívnych úloh vlády Slovenskej republiky na rok 2003 
 b) z negociačných pozícií ku kapitole 2 – Slobodný pohyb a ku kapitole 13 - 
Sociálna politika a zamestnanosť nevyplynuli záväzky pre Slovenskú republiku.

4.	Problematika návrhu zákona nie je upravená v práve Európskych spoločenstiev ani v práve Európskej únie.

5.	Stupeň zlučiteľnosti návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a s právom Európskej únie vzhľadom na vnútroštátny charakter problematiky návrhu zákona vyplývajúci z článku 5 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva v amsterdamskom znení – princíp solidarity, je vyjadrovanie stupňa zlučiteľnosti v návrhu zákona s právom ES/EÚ bezpredmetné.

6.	Gestor : Róbert Madej

7.	Účasť expertov pri príprave návrhu zákona : žiadna

B. Osobitná časť

K § 1

Vymedzuje predmet navrhovanej právnej úpravy a to pozitívne - čoho sa právna úprava týka..

K § 2

Vymedzuje základné pojmy používané v navrhovanom zákone a to: náhradné výživné, oprávnená osoba, povinná osoba a žiadateľ.

K § 3

Upravuje podmienky, za ktorých oprávnenému vzniká nárok na náhradné výživné.

K § 4 

Upravuje do akej sumy sa poskytuje náhradné výživné. 

K § 5

Upravené je konanie o náhradné výživné. Vymedzuje účastníkov konania, orgán príslušný na konanie a rozhodovanie a vzťah právnej úpravy k Správnemu poriadku.

K § 6

Ustanovuje podmienky začatia konania o náhradnom výživnom. Upravené sú náležitosti žiadosti a jej povinné prílohy.

K § 7 

Povinnosť vyjadriť sa k žiadosti zo strany povinnú osobu a to v lehote, ktorá je určená príslušným orgánom. V prípade, ak povinná osoba preukáže zaplatenie výživného v plnej výške príslušný orgán konanie zastaví. Proti rozhodnutiu o zastavení konania nie je možné podať odvolanie. 

K § 8

Ustanovuje sa informačná povinnosť žiadateľa a povinnú osobu o každej zmene skutočnosti, ktorá je významná na vyplácanie náhradného výživného. Zavádza sa povinnosť škole alebo zariadeniu, v ktorom sa oprávnená osoba pripravuje na budúce povolanie, informovať príslušný orgán, o závažných nedostatkoch v plnení školskej dochádzky dieťaťa alebo dochádzky do vzdelávacieho zariadenia. 
Odsek 3 ustanovuje lehotu v ktorej sú osoby uvedené v odseku 1 povinné poskytnúť tieto 
informácie príslušnému orgánu. V odseku 4 sa ustanovuje povinnosť príslušného orgánu 
podať návrh na začatie trestného stíhania vo veci zanedbania povinnej výživy súčasne 
s vydaním rozhodnutia o výplate náhradného výživného.

K § 9

Upravuje spôsob poskytovania náhradného výživného, ktoré sa poskytuje mesačne žiadateľovi. Náhradné výživné sa poskytuje najskôr za mesiac, v ktorom bola žiadosť o náhradné výživné podaný. Lehota na vyplácanie náhradného výživného je vždy 15. deň kalendárneho mesiaca. Odsek 1 ustanovuje prechod pohľadávky za neuhradené výživné od žiadateľa na štát. V súlade s § 101 Zákona o rodine príslušný orgán vydá rozhodnutie v správnom konaní, ktorým sa bude domáhať splnenia pohľadávky, ktorá vznikla vyplatením náhradného výživného. Odsek 4 predpokladá ukladanie penále za nesplnenie povinnosti uhradiť výživné po prechode nároku na štát.

K § 10

Ustanovuje sa kedy príslušný orgán rozhodne o zastavení vyplácania náhradného výživného a od kedy sa pozastavuje vyplácanie náhradného výživného. Odsek 3 vylučuje odkladný účinok odvolania v prípade rozhodnutia o zastavení výplaty náhradného výživného.

K § 11

Upravuje vrátenie náhradného výživného v prípade, ak žiadateľ poberal náhradné výživné neodôvodnene a bolo vydané rozhodnutie o zastavení výplaty náhradného výživného.

K § 12

Upravuje povinnosť príslušného orgánu vydať rozhodnutie o pohľadávke vzniknutej z prechodu nároku za vyplatené náhradné výživné. Rozhodnutie proti ktorému nebolo podané odvolanie, alebo rozhodnutie vydané v odvolacom konaní je právoplatné a vykonateľné. Také rozhodnutie je exekučným titulom podľa osobitných predpisov. 

K § 13

Navrhuje sa účinnosť zákona k 1.1.2004.