Predkladacia správa

	Medzinárodný súdny dvor (ďalej len „MSD“) je hlavným súdnym orgánom OSN, ktorého úlohou je rozhodovať právne spory medzi štátmi a podávať poradné posudky o právnych otázkach na základe žiadosti Valného zhromaždenia OSN, Bezpečnostnej rady a ďalších orgánov OSN a odborných organizácií systému OSN, ktoré boli splnomocnené Valným zhromaždením na podávanie žiadostí o posudok.

	Príslušnosť (jurisdikcia) MSD na riešenie sporov medzi štátmi má konsenzuálny základ, vyplýva zo súhlasu štátov. Podľa článku 36 odsek 1 Štatútu MSD, ktorý je súčasťou Charty OSN, sa príslušnosť MSD vzťahuje na všetky spory, ktoré mu strany predložili, a na všetky otázky osobitne predvídané v Charte OSN alebo v platných zmluvách a dohovoroch.

	Príkladom predloženia sporu je spoločné predloženie kauzy Gabčíkovo - Nagymaros Slovenskou republikou a Maďarskou republikou Medzinárodnému súdnemu dvoru na základe Osobitnej dohody uzavretej 7. apríla 1993. V doterajšej histórii MSD mu od roku 1946 zo 103 prípadov bolo na základe osobitných dohôd predložených 15 medzištátnych sporov.

	Súhlas štátu s jurisdikciou MSD môže vyplývať zo skutočnosti, že štát je viazaný medzinárodnou zmluvou, ktorá obsahuje ustanovenie, podľa ktorého spory týkajúce sa aplikácie alebo výkladu danej zmluvy môžu byť na žiadosť ktorejkoľvek strany sporu predložené MSD na rozhodnutie, pokiaľ štát neuplatnil pri ratifikácii alebo prístupe k zmluve výhradu voči takémuto ustanoveniu. V minulosti takéto výhrady uplatňovali okrem určitých rozvojových krajín aj socialistické štáty, vrátane ČSSR, hoci nie dôsledne. Tak do konca roku 1989 Česko-Slovensko uznalo jurisdikciu MSD v 11 mnohostranných zmluvách, zatiaľ čo v prípade 25 uplatnilo výhradu. V rokoch 1990-1991 boli však všetky tieto výhrady odvolané. Na základe sukcesie do týchto zmlúv, ako aj ratifikácie alebo prístupu k ďalším zmluvám po 1. januári 1993 je dnes Slovenská republika viazaná približne 50 medzinárodnými zmluvami, ktoré predvídajú pre prípad sporov o ich aplikáciu alebo výklad jurisdikciu MSD. Okrem toho Slovenská republika pristúpila 27. apríla 1999 k trom opčným protokolom o riešení sporov, ktoré sa vzťahujú na Viedenský dohovor o diplomatických stykoch, Viedenský dohovor o konzulárnych stykoch a Dohovor o osobitných misiách.

	V roku 2001 Slovenská republika podpísala a ratifikovala Európsky dohovor o mierovom riešení sporov, uzavretý v roku 1957 v rámci Rady Európy. Na jeho základe tak Slovenská republika uznala príslušnosť MSD riešiť právne spory s inými štátmi, ktoré sú jeho stranou (v súčasnosti okrem SR týchto trinásť štátov: Belgicko, Dánsko, Holandsko, Lichtenštajnsko, Luxembursko, Malta, Nemecko, Nórsko, Rakúsko, Švajčiarsko, Švédsko, Taliansko, Veľká Británia). V doterajšej histórii bol MSD predložený na základe uvedeného Európskeho dohovoru jediný spor, a to spor medzi Lichtenštajnskom a Nemeckou spolkovou republikou.

	Nakoniec štát môže vysloviť súhlas s jurisdikciou Medzinárodného súdneho dvora vyhlásením podľa čl. 36 ods. 2 Štatútu MSD. Takýmto vyhlásením štát uznáva príslušnosť MSD posudzovať a rozhodovať právne spory s ktorýmkoľvek iným štátom, ktorý urobil rovnaké vyhlásenie. Takýto právny spor sa môže týkať: a) výkladu niektorej zmluvy, b) akejkoľvek otázky medzinárodného práva, c) existencie akejkoľvek skutočnosti, ktorá, pokiaľ sa preukáže, by zakladala porušenie nejakého medzinárodného záväzku, d) druhu alebo rozsahu náhrady, ktorú treba poskytnúť v dôsledku porušenia niektorého medzinárodného záväzku.

	Takéto vyhlásenie možno urobiť bezpodmienečne alebo s podmienkou vzájomnosti, pokiaľ ide o určitý počet štátov alebo určité štáty, alebo na určitý čas. Vyhlásenie sa ukladá u generálneho tajomníka OSN.

	Takýmto vyhlásením v súčasnosti uznáva jurisdikciu MSD 64 členských štátov OSN a jeden štát so štatútom pozorovateľa. Podľa regionálnych skupín v OSN sú to tieto štáty:
	skupina západoeurópskych a ostatných štátov (17): Austrália, Belgicko, Dánsko, Fínsko, Grécko, Holandsko, Kanada, Lichtenštajnsko, Luxembursko, Malta, Nórsko, Nový Zéland, Portugalsko, Rakúsko, Španielsko, Švédsko, Veľká Británia,

	skupina afrických štátov (20): Botswana, Egypt, Gambia, Guinea, Guinea-Bissau, Kamerun, Keňa, Lesotho, Libéria, Madagaskar, Malawi, Maurícius, Nigéria, Pobrežie Slonoviny, Senegal, Somálsko, Sudán, Svazijsko, Togo, Uganda,

	skupina ázijských štátov (7): Cyprus, Filipíny, India, Japonsko, Kambodža, Pakistan, Nauru,

	skupina latinskoamerických štátov (11): Barbados, Dominikánska republika, Haiti, Honduras, Kolumbia, Kostarika, Mexiko, Nikaragua, Panama, Paraguaj, Salvador, Surinam, Uruguaj,

	skupina východoeurópskych štátov (5): Bulharsko, Gruzínsko, Juhoslávia, Maďarsko, Poľsko,

	mimo regionálnych skupín (1): Estónsko,

	pôvodne pozorovateľ v OSN, od septembra 2002 člen OSN (1): Švajčiarsko.

	V poslednom desaťročí došlo k výraznejšiemu zvýšeniu počtu krajín uznávajúcich jurisdikciu MSD. Je to výsledok úsilia na pôde OSN, kde k takémuto kroku opakovane vyzvalo VZ OSN v rámci Dekády OSN pre medzinárodné právo, ako aj generálny tajomník OSN. Súčasne spoločensko-politické zmeny v Európe po roku 1989 viedli viaceré štáty k zmene ich prístupu k hlavnému súdnemu orgánu OSN a uznaniu jeho jurisdikcie na základe všeobecného vyhlásenia podľa článku 36 odsek 2 Štatútu MSD.

	Odporúča sa, aby rovnaké vyhlásenie ako zavŕšenie procesu prehodnotenia prístupu k MSD, ktoré začalo odvolaním výhrad, pokračovalo uzavretím osobitnej dohody, prístupom k opčným protokolom a podpisom a ratifikáciou Európskeho dohovoru, urobila aj Slovenská republika. Takýto krok sa predpokladá v zameraní zahraničnej politiky na rok 2002, ktoré vláda SR schválila svojím uznesením č. 179 z 27. 2. 2002.
	
Vyhlásenie Slovenskej republiky bude vyjadrením jej podpory presadzovaniu uplatňovania a rešpektovania medzinárodného práva vo vzťahoch medzi štátmi, ako aj demokratického a civilizovaného riešenia sporov, ktoré štáty nie sú schopné vyriešiť rokovaním alebo inou dohodnutou procedúrou, súdnou cestou pred všeobecne rešpektovaným hlavným súdnym orgánom OSN.

Hoci ide o formálne jednostranný úkon štátu, tento úkon je účinný iba voči štátom, ktoré takéto vyhlásenie urobili. Slovenská republika sa teda môže stať stranou prípadného sporu v súčasnosti voči 64 spomínaným štátom, ktoré vyhlásenie urobili.

	Navrhuje sa, aby vyhlásenie nemalo retroaktívny účinok, a tak sa netýkalo sporov, ktoré sa vynorili pred dňom podpisu vyhlásenia alebo sporov, ktoré sa týkajú skutočností alebo situácií, ktoré nastali pred týmto dňom.

	Vyhlásenie sa nebude týkať sporov, vo vzťahu ku ktorým existujú zmluvné záväzky či dohody o ich riešení inými metódami mierového urovnania sporov. Navrhovaný text vyhlásenia súčasne vylučuje z jeho pôsobnosti spory s tými štátmi, ktoré by uznali jurisdikciu MSD len účelovo.

	Ďalej sa príslušnosť MSD nebude vzťahovať na spory týkajúce sa otázok, ktoré podľa medzinárodného práva spadajú výlučne do vnútornej právomoci Slovenskej republiky.

	Keďže ide o prevzatie záväzku podľa Štatútu MSD, ktorý je súčasťou Charty OSN, takéto vyhlásenie podľa ústavnej úpravy SR je oprávnený urobiť prezident Slovenskej republiky. 

Keďže Charta OSN je medzinárodnou politickou zmluvou v súlade s článkom 7 odsek 4 a v súlade s článkom 86 písm. d), podlieha takýto návrh súhlasu Národnej rady SR.

Materiál bol predmetom medzirezortného pripomienkového konania. Vecné pripomienky k textu vyhlásenia uplatnilo ministertvo spravodlivosti SR; tieto pripomienky boli uspokojivo vyriešené konzultáciami medzi MZV SR a MS SR.

	Návrh bol takisto pripomienkovaný v odborných právnických kruhoch v SR. K otázke prijatia vyhlásenia o uznaní príslušnosti MSD sa písomne  vyjadrili akademické a vedecké inštitúcie, ako aj jednotliví odborníci v oblasti medzinárodného práva verejného (Ústav štátu a práva SAV, Právnická fakulta UK v Bratislave, UMB v Banskej Bystrici, UJPŠ v Košiciach, Fakulta politických vied a medzinárodných vzťahov UMB v Banskej Bystrici, Doc. JUDr. Viera Strážnická, CSc,, sudkyňa Európskeho súdu pre ľudské práva v Štrasburgu, Doc. JUDr. Peter Vršanský, CSc., agent SR pred Európskym súdom pre ľudské práva). Oslovení odborníci v oblasti medzinárodného práva podporili prijatie takéhoto vyhlásenia, a to v navrhovanom znení.

	Otázkou sa dňa 25. 6. 2002 zaoberala aj Slovenská spoločnosť pre medzinárodné právo pri Slovenskej akadémii vied. Zhodne so stanoviskami odborníkov z teoretických a pedagogických právnických pracovísk v SR bolo podporené stanovisko, že text pripravovaného vyhlásenia SR je štandardný, pričom reflektuje voľnosť, ktorá náleží každému štátu pri formulovaní opčného vyhlásenia o uznaní jurisdikcie MSD v zmysle článku 36 ods. 2 Štatútu MSD a existujúcu medzinárodnú prax.

	Predkladaný návrh je v súlade s Ústavou SR a ostatnými právnymi predpismi SR, je v súlade so zahraničnopolitickými záujmami SR a so zameraním zahraničnej politiky SR na rok 2002. Nemá priamy dopad na štátny rozpočet SR.