Predkladacia správa

	Každému štátu, každému národu, každej vláde musí záležať na tom, ako sú vzdelaní jej občania, aký je predpoklad prosperity spoločnosti v budúcnosti. Nie je len proklamáciou, že vzdelanie je základným kapitálom  človeka, spoločnosti. Slovenská republika sa usiluje o členstvo v Európskej únii, ale aj celý svet sa "globalizuje", otvára a tým súbežne vzniká silná konkurencia, ale tiež posilnenie možností uspieť. V tejto konkurencii obstoja len národy, kde sa vzdelanie povýšilo za strategický cieľ príslušných vlád. Slovenská republika má ambíciu stať sa súčasťou spoločenstva štátov, ktoré predstavujú svetovú hospodársku prosperitu. Dosiahnutím cieľa stať sa členom Európskej únie, by sa posilnila stabilita SR, zabezpečil jej demokratický vývoj, prosperita, zvýšila by sa životná úroveň občanov. Jednotný európsky pracovný trh by znamenal pre našich občanov obrovskú šancu uplatniť sa, získať bohaté skúsenosti a vzdelávať sa aj na tých najprestížnejších vzdelávacích inštitúciách Európy a intenzívnejšie sa zapájať do medzinárodných programov. Najmä Európsky sociálny fond ponúka veľké možnosti pre rozvoj odborného vzdelávania a zamestnanosti. Podstata vzdelávacej politiky EÚ nespočíva v legislatívnej oblasti, vo vytváraní právne záväzných noriem, ale  v podpore  a vytváraní podmienok pre rozsiahlu a intenzívnu medzinárodnú spoluprácu, v implementácii demokratických princípov  vo výchove a vzdelávaní,  v dôraze  na vedeckosť prístupov a postupov,  v  podpore jednotlivých štátov   v ich transformačných procesoch  a dlhodobých programov nadnárodnej spolupráce. Spoločné ciele  a stratégie štátov EÚ v oblasti vzdelávania odrážajúce spoločný ekonomický vývoj a rovnaké politické princípy sa deklarujú ako odporúčania v rozličných dokumentoch ( memorandá, biele a zelené knihy a pod.). Charakteristickým znakom vzdelávacej politiky štátov EÚ je zvyšovanie kvality vzdelávania. Žiaľ, v SR je to skôr naopak. Napriek niekoľkým progresívnym koncepciám rozvoja školstva v SR po roku 1989 (Duch školy, Konštantín), ktoré sa pre zmeny vlád nerealizovali, podmienky vzdelávania  v SR  a v dôsledku toho  aj jeho kvalita  sa neustále zhoršujú. V SR tvoria výdavky na školstvo a vedu iba 3,7% HDP, kým priemer v EÚ  je 6,3 % HDP a v krajinách OECD  6,0 %. Priemerná dĺžka vzdelávania v roku 1996 bola v EÚ 17,4 roka, kým v SR iba 14,6 roka. Priemerná mzda  v školstve, ktoré má zo všetkých odvetví národného hospodárstva najviac vysokoškolsky vzdelaných pracovníkov, je druhá najnižšia. V rokoch 1994  až 1999 zaostáva za priemernou mzdou v národnom hospodárstve o 13 až 17 percent, pričom trend zaostávania  sa neustále prehĺbuje. Mieru spoločenského ohodnotenia povolania vyjadruje pomer zárobku k hrubému domácemu produktu na hlavu. Priemer platu učiteľov k HDP na hlavu je v štátoch OECD  1,60, čo znamená, že plat učiteľa v štátoch OECD je o 60 %  vyšší ako HDP na hlavu v týchto štátoch. V SR  bol tento pomer v roku 1997 u učiteliek materských škôl iba 0,71, u učiteľov ZŠ 0,9, u učiteľov gymnázií 1,04, u učiteľov SOŠ 1,02 a učiteľov vysokých škôl 1,23. V prieskume  (Turek,I., a kol.,1999) až 70,1 % pedagogických pracovníkov vyslovilo názor, že celková situácia v školstve (ich motivácia k práci, pracovná atmosféra, platové podmienky, výsledky výchovy a vzdelávania) je v súčasnosti horšia alebo oveľa horšia ako pred novembrom 1989. Podľa prieskumu uskutočneného v novembri 1997 agentúrami IRI a FOCUS je viac ako 74 % mladých ľudí vo veku  15 až 25 rokov presvedčených, že úroveň školstva  na Slovensku sa zhoršuje (Spektrum, 1998, s.10). Hrozí vysťahovanie najlepších absolventov stredných a vysokých škôl do zahraničia. Je ilúziou domnievať sa, že prednostnejšie je teraz investovať do iných oblastí národného hospodárstva  ako do školstva.
	Tieto údaje sú dosť jasnými argumentmi pre konštatovanie, že nie je všetko v poriadku so školstvom v súčasnosti na Slovensku, a že môžeme právom hovoriť o KRÍZE školstva na Slovensku. A nie sú to len problémy s výchovou na Slovensku, ale aj v Európe a vo svete a preto, keď chceme zachytiť svetové trendy a zlepšiť situáciu teraz a v budúcnosti, je kategorickým imperatívom neustále zlepšovať systém výchovy a vzdelávania.
	Aj na základe vyššie uvedeného vláda Slovenskej republiky vo svojom programovom vyhlásení okrem iného konštatovala, že je potrebné zastaviť úpadok výchovy a vzdelávania v základných a stredných školách a v školských zariadeniach s tým, že je potrebné na tento účel vypracovať Koncepciu rozvoja výchovy a vzdelávania na najbližších 15 až 20 rokov. V snahe naplniť tento cieľ minister školstva SR vymenoval začiatkom roku 1999 komisiu pre jej vypracovanie. V priebehu roku 1999 komisia v úzkej spolupráci s expertnými skupinami, v ktorých boli zastúpení pedagogickí pracovníci základných a stredných škôl a školských zariadení, pracovníci vysokých škôl, vedecko – výskumných pracovísk, zástupcovia súkromných a cirkevných škôl vypracovala návrh Koncepcie rozvoja výchovy a vzdelávania v Slovenskej republike (projekt "Milénium"). Tento návrh bol zverejnený začiatkom roku 2000 na širokú diskusiu. V čase od začiatku roku 2000 do konca apríla 2000 sa k návrhu vyjadrili učitelia, pedagogické kolektívy, rodičia, sociálni partneri, zástupcovia združenia miest a obcí, zástupcovia cirkví a náboženských spoločenstiev, zástupcovia Asociácie súkromných škôl Slovenska a ďalšie subjekty. Spolu prišlo viac ako 700 pripomienok a stanovísk. Pripomienky, návrhy, stanoviská posudzovali príslušné expertné skupiny a centrálna komisia. Využili sa pri dopracovaní Koncepcie rozvoja výchovy a vzdelávania. Pretože väčšina stanovísk súhlasila s návrhom koncepcie a bola v súlade so základnými princípmi a myšlienkami koncepcie, bolo možné po čiastkových úpravách vypracovať návrh Národného programu výchovy a vzdelávania v Slovenskej republike na najbližších 15 až 20 rokov. Predkladaný Národný program výchovy  a  vzdelávania v Slovenskej republike na najbližších 15 až 20 rokov 

oponovali členovia ústrednej komisie, expertné skupiny, poprední odborníci a praktici v oblasti školstva na Slovensku, zahraniční experti zaoberajúci sa transformáciou školských systémov. Takto upravený materiál bol opäť začiatkom februára 2001 zverejnený s tým, že na verejnú diskusiu bol vymedzený čas do konca marca 2001. Aj pripomienky z tejto diskusie boli posudzované na úrovni expertných skupín a podľa stupňa výpovednej hodnoty do návrhu  zapracované.
	Materiál bol zaslaný na medzirezortné pripomienkové konanie, ktorého písomné vyhodnotenie je v prílohe. Napriek rokovaniu k rozpornému stanovisku Ministerstva spravodlivosti SR na úrovni ministra školstva a ministra spravodlivosti nedošlo k dohode. Na základe dohody oboch ministrov táto skutočnosť nebráni prerokovaniu materiálu vo vláde SR. 
	Materiál bol prerokovaný v poradných orgánoch vlády SR a to v Hospodárskej rade vlády SR a v Rade hospodárskej a sociálnej dohody, ktorých pripomienky boli do materiálu zapracované.