Predkladacia správa

Na základe ustanovenia § 70 ods. 2 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov predkladá minister kultúry Slovenskej republiky na rokovanie vlády Slovenskej republiky návrh poslankýň Národnej rady Slovenskej republiky Ľudmily  M u š k o v e j  a Dany  P o d r a c k e j  na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 308/2000 Z. z. o vysielaní a retransmisii a o zmene zákona č. 195/2000 Z. z. o telekomunikáciách v znení neskorších predpisov (tlač 1386).
Účelom predloženého poslaneckého návrhu zákona je upraviť platnú právnu úpravu tak, aby sa
•	docielil zákaz zobrazovania maloletých pri fyzickom alebo psychickom utrpení, 
•	ustanovila ďalšia časová opona pre programy nevhodné pre maloletých a 
•	upravila výška sankcií a spôsob ich ukladania.  

S t a n o v i s k o

S vecným zámerom navrhovateľa možno síce súhlasiť, avšak predložený návrh zákona je nedostatočne legislatívne spracovaný a vo viacerých prípadoch zavádza duplicitu resp. nesystémové riešenie problematiky.

K bodom 1 a 2
Nemožno súhlasiť so zámerom navrhovateľa privilegovať radu pri vybavovaní sťažností. Navrhovaným ustanovením však navrhovateľ deklarovaný zámer ani nerieši, pretože v zmysle § 4 ods. 1 písm. c) zákona č. 152/1998 Z. z. o sťažnostiach sa za sťažnosť nepovažuje len také podanie (sťažnosť), ktorého vybavovanie je upravené osobitným predpisom. Štatút rady nemožno považovať za takýto osobitný predpis; z tohto pohľadu je navrhovaná úprava duplicitná, pretože štatút by mohol iba bližšie upraviť (precizovať) zákonné ustanovenia.    
Z uvedeného dôvodu nemožno s navrhovanou úpravou súhlasiť.

K bodu 3
Vecne možno s navrhovanou znením ustanovenia súhlasiť, treba ho však legislatívo-technicky upraviť s ohľadom na platné znenie § 66. Treba najmä vypustiť slová „za podmienok určených radou“. Zároveň treba doplnené ustanovenie premietnuť aj v ostatnom texte zákona (napr. § 67 ods. 2 písm. c)).  

K bodom 4 a 5
Všeobecné ustanovenie § 19 ods. 1 zakazuje také zobrazovanie, ktorým by vysielateľ zasiahol do ľudskej dôstojnosti človeka a jeho základných práv a slobôd. Ak vysielateľ nenáležitou formou zobrazuje maloletého vystaveného fyzickému alebo psychickému utrpeniu, koná v rozpore s ustanovením § 19 ods. 1; z tohto pohľadu je navrhovaná úprava duplicitná. 
Z uvedeného dôvodu nemožno s navrhovanou úpravou súhlasiť.

K bodom 6 až 8
Navrhovaným ustanovením v bode 8 sa rozširuje právomoc rady o možnosť určiť ďalšie časové opony pre programy a iné zložky programovej služby, a to v rozpore s koncepciou platnej právnej úpravy. V praxi by však navrhovaná úprava mohla spôsobiť až absurdné situácie, keď programy nevhodné pre maloletých (vo vekovej kategórii 0 – 18) by boli podľa zákona vysielané po 22.00 hodine, ale programy nevhodné pre maloletých do 15 rokov by podľa rozhodnutia rady museli byť vysielané napr. po 24.00 hodine. Právomoc rady pritom navrhovaná úprava ničím nelimituje. 
Navrhovanú úpravu možno považovať za problematickú aj z hľadiska ústavnosti; podľa čl. 26 ods. 4 Ústavy SR možno slobodu prejavu a právo vyhľadávať a šíriť informácie obmedziť len zákonom, teda nie na základe zákona (navrhované časové obmedzenie vysielania pritom je obmedzením práva šíriť informácie resp. obmedzením slobody prejavu na základe zákona). 
Z uvedených dôvodov nemožno s navrhovanou úpravou súhlasiť.

K bodu 9
Ako vyplýva z odôvodnenia navrhovanej úpravy, navrhovateľ opomenul platné ustanovenie  § 64 ods. 4, podľa ktorého uložením sankcie nezaniká vysielateľovi povinnosť, za porušenie (nedodržanie) ktorej mu sankcia bola uložená, tzn. za neodvysielanie oznamu o porušení zákona možno po uložení upozornenia ukladať aj pokuty, a to opakovane až do odvysielania oznamu. Takýto postup rada už v minulosti uplatnila. 
Z uvedeného dôvodu nemožno s navrhovanou úpravou súhlasiť.

K bodu 10
Platné znenie § 65 aj v nadväznosti na čl. 26 ods. 4 Ústavy SR nemožno interpretovať samostatne bez vzájomnej previazanosti; sankciu podľa § 64 ods. 1 písm. b) možno uložiť len, ak sú splnené podmienky § 65 ods. 1 aj 2. 
Navrhovaným ustanovením sa obligatórna sankcia mení na fakultatívnu a rade  sa umožňuje neuložiť sankciu povinnosť odvysielať oznam o porušení zákona, a to ani vtedy, ak je to účelné resp. ak je potrebné, aby sa o porušení dozvedela verejnosť, čím sa predovšetkým vytvára priestor pre korupciu. 
Z uvedených dôvodov nemožno s navrhovanou úpravou súhlasiť.

K bodu 11
Ako vyplýva z odôvodnenia navrhovanej úpravy navrhovateľ opomenul skutočnosť, že pozastaviť možno len vysielanie programu (série, seriálu, cyklickej relácie), ktorého opakovaným vysielaním dochádza k porušeniu povinnosti alebo ďalšie vysielanie programu, ktorého (prvým) odvysielaním došlo k závažnému porušeniu zákona, avšak iba v prípadoch taxatívne uvedených v § 66 ods. 2. Zároveň, v prípade porušenia § 16 písm. b) ide o jedinú efektívnu sankciu za opakované porušenie tejto povinnosti, keďže pokutu vysielateľovi uložiť nemožno.  
Z uvedených dôvodov nemožno s navrhovanou úpravou súhlasiť.

K bodu 12 až 15
Navrhovaná právna úprava neznamená žiaden praktický prínos. Ako vyplýva z odôvodnenia navrhovanej úpravy, navrhovateľ opomenul platné ustanovenie  § 64 ods. 4, podľa ktorého uložením sankcie nezaniká vysielateľovi povinnosť, za porušenie (nedodržanie) ktorej mu sankcia bola uložená, tzn. za neodvysielanie oznamu o porušení zákona (potenciálne za nepozastavenie vysielania) možno po uložení upozornenia ukladať aj pokuty, a to opakovane, na hornej hranici a až do odvysielania oznamu (potenciálne pozastavenia vysielania). Takýto postup rada už v minulosti uplatnila. 
Z uvedených dôvodov nemožno s navrhovanou úpravou súhlasiť.

Vzhľadom na uvedené Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky  n e o d p o r ú č a  vysloviť súhlas s predloženým návrhom zákona.