P r e d k l a d a c i a   s p r á v a

Na Konferencii OSN o životnom prostredí a rozvoji, ktorá sa uskutočnila v Rio 
de Janeiru v roku 1992, bolo rozhodnuté vypracovať návrh medzinárodnej zmluvy, ktorá 
by podporila rozvoj medzinárodnej spolupráce v boji proti dezertifikácii. Táto konferencia odporučila 47. zasadnutiu Valného zhromaždenia OSN vytvoriť medzivládny negociačný výbor pre vypracovanie medzinárodného dohovoru o boji proti dezertifikácii tak, aby bol návrh zmluvy vytvorený do júna 1994.

Rezolúciou 47/188 z 22. 12. 1992 na 47. zasadnutí Valného zhromaždenia OSN bolo odporúčané prijatie Dohovoru Organizácie spojených národov o boji proti dezertifikácii v krajinách postihnutých vážnym suchom a/alebo dezertifikáciou, hlavne v Afrike (UNCCD - United Nations Convention to Combat Desertification in Those Countries Experiencing Serious Drought and/or Desertification, Particularly in Africa – ďalej v texte “Dohovor”). Definitívne bol Dohovor schválený na medzinárodnej konferencii členských štátov OSN v Paríži 17. júna 1994 a otvorený na podpis 14. - 15. októbra 1994 v Paríži. Dohovor nadobudol platnosť 26. decembra 1996, deväťdesiaty deň po tom, čo boli uložené listiny o ratifikácii, prijatí, schválení alebo prístupe k Dohovoru 50. ratifikujúcej strany. K predkladacej správe je priložený text Dohovoru v anglickom jazyku a v slovenskom jazyku.

Ciele Dohovoru sú boj s dezertifikáciou a odstraňovaním následkov sucha v krajinách postihnutých vážnym suchom a rozširovaním púští, zvlášť v Afrike, prostredníctvom efektívnych opatrení na všetkých úrovniach a za medzinárodnej spolupráce. Dohovor má pomôcť k zlepšeniu obnovy, ochrany a udržateľného využívania pôdy a vodných zdrojov, 
k zlepšeniu životných podmienok v postihnutých oblastiach, zvlášť na miestnej úrovni. Dohovor si zároveň kladie za cieľ prispieť k zachovaniu biologickej rozmanitosti a k ochrane pred prípadnými následkami z globálnej zmeny klímy.

Dohovor zároveň určuje povinnosti zmluvných strán, ktoré sú postihnuté dezertifikáciou, a zmluvných strán - hospodársky vyspelých štátov. Ukladá postihnutým zmluvným stranám vypracovať dlhodobú stratégiu boja proti dezertifikácii, vyčleniť k tomu príslušné finančné a materiálne zdroje, umožniť čo možno najširšiu účasť obyvateľstva na realizácii programu. Na splnenie úloh v postihnutých krajinách sa majú v maximálnej miere využívať existujúce dvojstranné a mnohostranné finančné mechanizmy. Hospodársky vyspelé štáty (štáty - 6. článok Dohovoru) majú podľa svojich možností podporovať úsilie postihnutých štátov poskytovaním finančných zdrojov a odpovedajúcimi technológiami. Je príznačné, že aj hospodársky vyspelé štáty sú postihované dezertifikáciou, a preto sú povinné prijímať opatrenia na riešenie vnútorných problémov.

Na zabezpečenie plnenia Dohovoru sú v postihnutých štátoch vypracovávané akčné programy na národnej, subregionálnej a regionálnej úrovni, obsahujúce aj podmienky pre ich splnenie vrátane vedeckej a technickej spolupráce, budovaní potrebných kapacít, výchovy a osvety. Štyri prílohy v Dohovore definujú plány plnenia Dohovoru v podmienkach štyroch hlavných postihnutých oblastí: I) Afriky, II) Ázie, III) Latinskej Ameriky a Karibskej oblasti, IV) severného Stredomoria. Pre krajiny strednej a východnej Európy je určená V. príloha s cieľom zapojiť do aktivít Dohovoru aj tieto štáty.

V. príloha zapája do činnosti Dohovoru i štáty strednej a východnej Európy prostredníctvom riešenia špecifických problémov sub-regiónu súvisiacich s degradáciou pôdy. Je úvaha, že tento Dohovor by v budúcnosti mohol byť rozšírený aj o ďalšie tematické okruhy v ochrane pôdy. Na 4. Konferencii zmluvných strán, ktorá sa uskutočnila v Bonne, Spolkovej republike Nemecko 11. – 22. decembra 2000, členské štáty Dohovoru v rámci programu schvaľovali V. prílohu a tým sa prístup Slovenskej republiky k Dohovoru stáva vysoko aktuálnou záležitosťou.

Zoznam krajín, ktoré ratifikovali Dohovor, aktualizovaný k 18. septembru 2000 je v prílohe č. 1. Dohovor má 168 zmluvných strán (podľa dokumentov Sekretariátu zo septembra), predovšetkým zo skupiny rozvojových krajín. Z hospodársky rozvinutých krajín sú zmluvnými stranami aj všetky členské štáty Európskej únie. Európske spoločenstvo pristúpilo k Dohovoru 14.10.1994, ratifikovalo ho 26.3.1998 
a Dohovor nadobudol platnosť pre Európske spoločenstvo 24.6.1998. Zo štátov strednej 
a východnej Európy sú zmluvnými stranami Maďarská republika, Rumunsko a Česká republika s tým, že ostatné sú v konzultáciách o prístupe k Dohovoru. 

Najvyšším orgánom Dohovoru je každoročne Konferencia zmluvných strán (do roku 2000 sa uskutočnili štyri konferencie – v Paríži v júni 1994, v Ríme v októbri 1997, v Dakare v decembri 1998 a v Bonne v decembri 2000). Dohovor bol až do januára 1999 spravovaný povereným Sekretariátom v Ženeve, Švajčiarskej konfederácii. V januári 1999 sa presťahoval Sekretariát s výkonným tajomníkom Hamou Arba Diallom do Bonnu v Spolkovej republike Nemecko, ktorý vykonal oficiálnu návštevu SR v januári 2000 a rokoval so zástupcami Ministerstva zahraničných vecí SR, Ministerstva životného prostredia SR a Ministerstva pôdohospodárstva SR.

Na podporu Dohovoru je vytváraný príslušný finančný mechanizmus, ktorý sa má stať samosprávnou súčasťou Medzinárodného fondu pre poľnohospodársky rozvoj (IFAD) 
so sídlom v Ríme. Jeho finančnými zdrojmi sú:
•	základný rozpočet Dohovoru, tvorený povinnými príspevkami jednotlivých zmluvných strán, schvaľovaný zasadaním konferencie zmluvných strán, z ktorého sa financujú administratívne a operatívne výdavky,
•	dobrovoľné príspevky mnohostranných a dvojstranných darcov a ďalšie príspevky od mimovládnych organizácií a súkromného sektora na administratívu a operatívne výdavky 
•	dobrovoľné príspevky mnohostranných a dvojstranných darcov na financovanie aktivít rozvíjaných v spolupráci s UNDP, Svetovou bankou, FAO a ďalšími medzinárodnými organizáciami prostredníctvom tzv. zvereneckých fondov.

Hospodársky rozvinuté krajiny, ich integračné hospodársko-obchodné zoskupenie 
(napr. EÚ), medzinárodné finančné inštitúcie (napr. Svetová banka a jej Globálny fond životného prostredia - GEF), špecializované agentúry a programy OSN (napr. FAO, UNDP, UNIDO) poskytujú postihnutým rozvojovým krajinám finančné prostriedky, technickú, vedeckú a expertnú pomoc na uskutočňovanie ich regionálnych, subregionálnych alebo vnútroštátnych akčných programov boja proti dezertifikácii. Pomoc sa týka širokého spektra súvisiacich oblastí, ako sú hydrológia, lesníctvo, poľnohospodárstvo, veterinárstvo, hydrometeorológia a pod. Pre odborníkov z rozvinutých krajín, vrátane Slovenskej republiky sa tak vytvára značný priestor pre uplatnenie ich znalostí a odborností v poskytovaní pomoci pre rozvojové krajiny, čím vzniká nový priestor pre uplatnenie technológií a pre perspektívne získanie nových odbytových oblastí pre ich produkciu.

Vzhľadom na skutočnosť, že Dohovor nebol doteraz orientovaný na subregión strednej a východnej Európy, tieto štáty patria k posledným štátom, ktoré nie sú doposiaľ zmluvnými stranami Dohovoru. Pri technických rokovaniach (tzv. screeningu) medzi SR a Európskou komisiou v rámci kapitoly životného prostredia a podoblastí medzinárodnej spolupráce bolo Slovenskej republike odporúčané stať sa, podobne ako všetky členské štáty Európskej únie, zmluvnou stranou Dohovoru. Prístup SR k Dohovoru je zároveň prejavom súhlasu s princípom spoločnej zodpovednosti za stav životného prostredia vo svete a s princípom solidarity hospodársky vyspelých krajín (väčšinou členských štátov OECD) s rozvojovými krajinami.

S prístupom k Dohovoru sú spojené určité finančné nároky, zároveň sa však slovenským odborníkom vytvára priestor pre zohľadnenie špecifických problémov spojených s degradáciou pôdy a získania pomoci formou výmeny odborných informácií a podkladov. 
Otvárajú sa i možnosti pre ich priamu účasť na projektoch v tých oblastiach, kde má Slovenská republika tradične solídnu vedeckú a technickú úroveň, ako napr. sú: pôdoznalectvo, hydrológia, lesníctvo, veterinárstvo a pod.

Záväzky, ktoré musí splniť Slovenská republika
ako členský štát (zmluvná strana) Dohovoru

1.	Odborným vládnym gestorom tohto Dohovoru OSN za SR bude Ministerstvo pôdohospodárstva SR a bude spolupracovať pri plnení záväzku SR s Ministerstvom životného prostredia SR a Ministerstvom zahraničných vecí SR. Zabezpečí 
sa zriadenie medzirezortného poradného výboru pri Ministerstve pôdohospodárstva SR.

2.	Zriadiť a zabezpečiť činnosť Národného koordinačného strediska pre Dohovor (National Focal Point) ako odborného vedeckého predstaviteľa Dohovoru v SR

		Národné koordinačné stredisko pre Dohovor sa odporúča zriadiť vo Výskumnom ústave pôdoznalectva a ochrany pôdy v Bratislave ako súčasť jeho odborných činností bez nároku na nové pracovné kapacity (predpokladaný pracovný úväzok Strediska je 1,5 FTP odborne a jazykovo pripravených pracovníkov). Úlohou strediska bude najmä:
	- monitorovať stav a vývoj parametrov pôdy a krajiny súvisiacich s Dohovorom a prijatých v Národnom akčnom programe (trvale);
	- vyhodnocovať plnenie Národného akčného programu (raz za dva roky) a predložiť informáciu Sekretariátu Dohovoru so sídlom v Bonne, Spolkovej republike Nemecko
	- iniciovať na národnej úrovni prijímanie opatrení na nápravu nepriaznivého stavu (vo vzťahu k Dohovoru);
	- spolupracovať v rámci siete organizačných a odborných článkov Dohovoru v oblastiach súvisiacich s Dohovorom;
	- zapájať sa do technickej a vedeckej spolupráce v oblastiach pôsobenia Dohovoru.

Národné koordinačné stredisko pre Dohovor bude zriadené s rozpočtom približne 500 tis. Sk ročne v prvom roku a v nasledujúcich rokoch činnosti 400 tis. Sk (Definitívny rozpočet bude podrobne vykvantifikovaný podľa kritérií na zostavenie návrhu štátneho rozpočtu v rámci štátneho rozpočtu kapitoly MP SR v roku prístupu SR k Dohovoru – návrh v roku 2002).

3.	Vypracovať Národný akčný program Dohovoru

	Vypracuje Národné koordinačné stredisko pre Dohovor podľa odporúčaní z Dohovoru a v súlade s potrebami SR (do 3 mesiacov od prístupu k Dohovoru).

4.	Platiť členský príspevok ako členský štát Dohovoru (ročne nie viac ako 2 500.- USD) podľa rozpočtovej škály OSN. SR má povinnosť členského príspevku 0,035% z celkového rozpočtu Dohovoru na dvojročné obdobie 2001 – 2002. Na rok 2002 je tento príspevok 2500 USD, t. j. 122 032,5 Sk (podľa kurzu NBS z 27. 3. 2001 1USD – 48,813 Sk), ktorý by bol hradený z kapitoly MZV SR z prostriedkov účelovo určených na poplatky a príspevky SR medzinárodným organizáciám. V prvom roku členstva náklady na prístup k Dohovoru by predstavovali približne 622 032,5 Sk(122 032,5 Sk členský príspevok a 500 000 Sk zriadenie a činnosť národného strediska) a v ďalších rokoch 
522 032,5 Sk. Náklady na činnosť národného strediska by boli hradené zo štátneho rozpočtu kapitoly MP SR.

Z dôvodu, aby Slovenská republika získala kontakty a širší prehľad o činnosti a ďalšie konkrétne informácie o prístupe k Dohovoru sa zástupcovia SR zúčastnili aj na medzinárodnom workshope Degradácia,  dezertifikácia v strednej a východnej Európe v nadväznosti na Dohovor OSN pre boj proti dezertifikácii v Bruseli, Belgicku, 
8. - 9. mája 2000. Priebeh diskusie a závery z uvedeného workshopu potvrdili potrebu, aby aj ďalšie krajiny tohto subregiónu sa zúčastňovali na aktivitách Dohovoru ako riadni členovia, a tým posilnili aj postavenie regiónu Európy. Nadväzne slovenskí odborníci sa zúčastnili aj záverečnej fázy informatívneho pripomienkovania dokončenia prípravy už spomínanej V. prílohy Dohovoru v priebehu septembra až decembra 2000. Slovenská republika bola zastúpená v pozícii pozorovateľa aj na vyššie uvedenej 4. Konferencii zmluvných strán v Bonne, v decembri 2000, kde svojím postojom opätovne podporila potrebu orientácie Dohovoru na riešenie problémov aj strednej a východnej Európy, čo bolo nakoniec potvrdené schválením aj V. prílohy.
Pre Slovenskú republiku je prístup k Dohovoru dôležitý aj z ďalších nasledovných dôvodov:
-	odborná základňa pre riešenie problémov sucha a ďalších problémov vo vývoji kvality našich vôd;
-	na podporu aktivít pri prevencii a náprave následkov z poškodenia pôdy a krajiny;
-	zdroj pre výmenu poznatkov a na založenie varovných systémov pred následkami z degradácie pôdy a krajiny na národnej a regionálnej úrovni;
-	vytvorenie národnej informačnej údajovej základne prislúchajúcej k tejto odbornej problematike;
-	získané poznatky môžu slúžiť na zlepšenie vodného režimu pôdy a krajiny SR;
-	členstvo v Dohovore posilní postavenie SR v medzinárodnom priestore, najmä v systéme organizácií OSN, predovšetkým FAO a UNDP a naplnenie odporúčaných kritérií, ktoré sú potrebné zohľadniť v negociačnom procese SR s Európskou úniou;
-	rozšíria sa možnosti pre účasť slovenských expertov v medzinárodnej spolupráci a v rámci členstva SR v OECD, sa vytvára priestor vzhľadom na skúsenosti slovenských expertov aj pre ponuku pomoci pre rozvojové krajiny v tejto problematike.