Predkladacia správa 

Jedným z opatrení súvisiacich s ochranou obyvateľov Slovenskej republiky je aj zabezpečenie jeho ochrany pri  ohrození epidémiami.  Kontrolou opatrení na ochranu obyvateľov v prípadoch mimoriadnych udalostí, ktoré nariadil vykonať minister vnútra Slovenskej republiky v súvislosti s udalosťami vyplývajúcich z teroristických útokov na USA, bola zistená nedostačujúca pripravenosť Slovenskej republiky odolávať ohrozeniu následkom rozsiahleho použitia biologických zbraní. Nedostatočnú úroveň biologickej ochrany obyvateľov  odhalila aj hrozba rozšírenia nákazy antraxom v podobe listových zásielok. 
Napriek ukončeniu obdobia studenej vojny a svetovej bipolarity v dôsledku rozpadu vojensko-politických blokov v súčasnosti pretrváva v celosvetovom meradle nebezpečenstvo použitia zbraní hromadného ničenia. Oproti možnosti použitia jadrového arzenálu jadrovými veľmocami predstavuje mnohonásobne vyšší stupeň nebezpečenstva problém „zníženia prahu dostupnosti jadrových, chemických a biologických  zbraní“ pre štáty tretieho sveta, ale najmä pre rôzne teroristické skupiny. Najzávažnejšia je medzinárodno-politická zmena, spočívajúca v posune od hrozby globálneho použitia uvedených zbraní k regionálnemu a miestnemu použitiu. Konkrétnym dôkazom tejto zmeny je útok náboženskej sekty Aum Šinkrjó sarinom na metro v Tokiu dňa 20. marca 1995, a tiež  teroristické útoky na veľkomestá New York a Washington  v USA dňa 11.septembra 2001. 
Rôzne udalosti medzinárodného významu, najmä poznatky získané v Iraku po operácii „Púštna búrka“ v rámci činnosti medzinárodných inšpekčných skupín, poukazujú na to, že nie je možné spoliehať sa výlučne na závery verifikačných opatrení vychádzajúcich z ustanovení Parížskeho dohovoru z roku 1993, prípadne Dohovoru o zákaze biologických a toxínových zbraní z roku 1975, ako na jediné záruky proti porušovaniu zmluvných dohôd. 

Obavy z nebezpečenstva použitia biologických zbraní sú znásobované nedostatkom dostupných informácií o  rozširovaní biologických zbrojných programov a o možnom použití biologických zbraní pri teroristických útokoch alebo vojenských operáciách. Tieto obavy sú podporované uplatňovaním vlastníckych práv a tvrdením o potrebe zachovávania obchodného tajomstva v súkromnom sektore biogenetického inžinierstva v oblastiach výskumu a vývoja. Poznatky z analýzy ničivých účinkov biologických zbraní potvrdzujú, že tieto nie sú vhodné na účely vedenia vojenských operácií, ale skôr sú použiteľné na teroristické útoky. V  tomto ohľade sa väčšina štátov zhoduje v potrebe prevencie šírenia a zákazu biologických zbraní. 

Vzhľadom na vývoj situácie sa otázka ohrozenia obyvateľstva ničivými účinkami biologických zbraní stala aktuálnou aj pre štáty v Strednej Európe vrátane Slovenskej republiky, hoci táto nie je stálym členom NATO ani Európskej únie. 

Pre adekvátnu účinnú odpoveď na potenciálne použitie biologických zbraní v rámci Slovenskej republiky nejestvuje  systém biologickej ochrany, ktorý by zabezpečoval obmedzenie a odstránenie následkov napadnutia biologickými prostriedkami alebo toxínmi teroristickým spôsobom  v dobe mieru alebo v prípade vojnového konfliktu. Príslušné štruktúry protibiologickej  ochrany, vyvíjajúce činnosť v minulosti, boli z časti v uplynulom období zrušené.  

 Za účelom riešenia biologickej ochrany obyvateľov nariadil minister vnútra Slovenskej republiky dňa 10. októbra 2001 vypracovať a predložiť vláde Slovenskej republiky  iniciatívny  návrh  materiálu „Základný systém biologickej ochrany obyvateľov Slovenskej republiky“. Tento systém nadväzuje na existujúci a overený systém radiačnej a chemickej ochrany rozšírený o zabezpečenie ochrany obyvateľov v prípade mimoriadnej udalosti spojenej s únikom biologických látok, bioteroristického útoku alebo v prípade vojnového konfliktu.

Predkladaný materiál bol vypracovaný v spolupráci s ministerstvom zdravotníctva, ministerstvom obrany a ministerstvom pôdohospodárstva.