Vyhodnotenie pripomienkového konania

Návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 480/2002 Z. z. o azyle a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení niektorých zákonov bol v rámci bežného medzirezortného pripomienkového konania (od 18. mája 2007            do 7. júna 2007) zaslaný 36 subjektom na vyjadrenie. 

Zoznam oslovených subjektov :                           36
Podpredseda vlády SR pre vedomostnú spoločnosť, európske záležitosti, ľudské práva a menšiny, Ministerstvo hospodárstva SR, Ministerstvo financií SR, Ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií SR, Ministerstvo pôdohospodárstva SR, Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja SR, Ministerstvo obrany SR, Ministerstvo spravodlivosti SR, Ministerstvo zahraničných vecí SR, Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny SR, Ministerstvo životného prostredia SR, Ministerstvo školstva SR, Ministerstvo kultúry SR, Ministerstvo zdravotníctva SR, Úrad vlády SR, Protimonopolný úrad SR, Štatistický úrad SR, Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, Úrad jadrového dozoru SR, Úrad pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo SR, Úrad pre verejné obstarávanie, Úrad priemyselného vlastníctva SR, Správa štátnych hmotných rezerv SR, Národný bezpečnostný úrad, Úrad vlády SR - odbor aproximácie práva, Národná banka Slovenska, Najvyšší kontrolný úrad SR, Najvyšší súd SR, Generálna prokuratúra SR, Slovenská informačná služba, Úrad na ochranu osobných údajov SR, Ústavný súd SR, Krajský súd v Košiciach, Krajský súd v Bratislave, Medzinárodná organizácia pre migráciu, Úrad Vysokého komisára OSN pre utečencov v SR.

Zaslali do stanoveného termínu:                         32
Pripomienky zaslalo aj občianske združenie Liga za ľudské práva, ktoré sa však podľa bodu 3.2 Metodického pokynu na prípravu a predkladanie materiálov na rokovanie vlády SR nevyhodnocujú.

Zaslali po termíne:                                                 1
Podpredseda vlády SR pre vedomostnú spoločnosť, európske záležitosti, ľudské práva a menšiny.

Vôbec nezaslali:                                                      3
Najvyšší súd SR, Krajský súd v Košiciach, Medzinárodná organizácia pre migráciu.

Subjekty, ktoré nemali pripomienky:                 19 
Ministerstvo hospodárstva SR, Ministerstvo pôdohospodárstva SR, Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja SR, Ministerstvo obrany SR, Ministerstvo životného prostredia SR, Ministerstvo kultúry SR, Úrad vlády SR, Protimonopolný úrad SR, Štatistický úrad SR, Úrad geodézie, kartografie a katastra SR, Úrad jadrového dozoru SR, Úrad pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo SR, Úrad pre verejné obstarávanie, Úrad priemyselného vlastníctva SR, Správa štátnych hmotných rezerv SR, Národná banka Slovenska, Najvyšší kontrolný úrad SR, Úrad na ochranu osobných údajov SR, Ústavný súd SR.

Počet vznesených pripomienok:                   104, z toho počet zásadných: 20
Počet akceptovaných:                                      43, z toho počet zásadných: 9  
Počet čiastočne akceptovaných:                     18, z toho počet zásadných: 5
Počet neakceptovaných:                                  43, z toho počet zásadných: 6 

Zásadné pripomienky k návrhu zákona uplatnilo 5 subjektov, a to
Podpredseda vlády SR pre vedomostnú spoločnosť, európske záležitosti, ľudské práva a menšiny, Ministerstvo spravodlivosti SR, Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny SR, Slovenská informačná služba, Úrad Vysokého komisára OSN pre utečencov v SR.

Pripomienky boli prerokované s podpredsedom vlády SR pre vedomostnú spoločnosť, európske záležitosti, ľudské práva a menšiny, Ministerstvom spravodlivosti SR, Ministerstvom práce, sociálnych vecí a rodiny SR, Úradom vlády SR – odborom aproximácie práva a Úradom Vysokého komisára OSN pre utečencov v SR.

Subjekt
	Pripomienka	Typ	Vyh.	Spôsob vyhodnotenia	
podpredseda vlády SR pre vedomostnú spoločnosť, európske záležitosti, ľudské práva a menšiny	1. k bodu 1. (§ 3 ods. 4) v spojení s bodom 5. (§ 5 ods. 1):
V ustanovení § 3 ods. 4 sa – okrem iného - navrhuje, aby policajný útvar po vyhlásení cudzinca o tom, že žiada o udelenie azylu alebo o poskytnutie doplnkovej ochrany na území Slovenskej republiky alebo po vstupe takéhoto cudzinca na jej územie, zadržal žiadateľovi cestovný doklad alebo iný doklad o jeho totožnosti a vydá mu o tom potvrdenie, čo však nepovažujeme za správne, pretože podľa Čl. 11 ods. 2 písm. b) tzv. procedurálnej smernice členské štáty môžu stanoviť, aby  bol žiadateľ o azyl povinný predložiť a nie odovzdať dokumenty, ktoré vlastní, ktoré súvisia  s preskúmaním žiadosti, ako napríklad svoj pas.
Predkladateľ v odôvodnení k bodu 5 (§ 5 ods. 1) tvrdí, že do konania o udelenie azylu vstupujú prevažne  nelegálni migranti bez preukázania sa akýmkoľvek dokladom o svojej totožnosti, úmyselne zatajujú vlastníctvo cestovného dokladu alebo iného dokladu, resp. doteraz vydávaný preukaz žiadateľa, ktorý slúži ako doklad o jeho totožnosti, bol často využívaný na iné účely, než je azylové konanie.
Podľa navrhovanej úpravy teda o každom žiadateľovi o azyl sa predpokladá, že bude konať takto, a preto na každého z nich by sa vťahovala rovnaká právna úprava, čo podľa nášho názoru nie je správne. Z tohto dôvodu v uvedenom návrhu vidíme porušenie zásady prezumpcie neviny, ktorej základ je zakotvený nielen v Čl. 50 ods. 2 Ústavy Slovenskej republiky (ďalej len „Ústava“), ale aj vo viacerých medzinárodných dohovoroch o ľudských právach, ktorými je Slovenská republika viazaná. Pripomienka je zásadná.

2. k bodu 2. (§ 4 ods. 1) v spojení s bodom 7. (§ 6):
Podľa platného § 4 ods. 1 zákona o azyle „Poverený zamestnanec ministerstva vykoná po podaní vyhlásenia podľa § 3 ods. 1 so žiadateľom vstupný pohovor. Žiadateľ je povinný počas vstupného pohovoru poskytnúť pravdivo a úplne všetky požadované údaje potrebné na rozhodnutie o žiadosti o udelenie azylu; ustanovenie § 6 ods. 3 až 5 sa použije rovnako. Podľa ods. 3 § 6 Ministerstvo z dôvodov hodných osobitného zreteľa a s prihliadnutím na svoje možnosti zabezpečí pohovor a jeho tlmočenie osobou rovnakého pohlavia, ako je žiadateľ. Podľa § 6 ods.4 tohto zákona „Pri pohovore s maloletou osobou poverený zamestnanec ministerstva prihliada na vek a stupeň rozumovej a vôľovej vyspelosti maloletého.“. Podľa ods. 5 tohto ustanovenia „Pohovor s osobou uvedenou v odseku 4 možno vykonať len za prítomnosti jej zákonného zástupcu alebo opatrovníka.“.
Podľa vyššie uvedeného sa navrhuje, aby ustanovenie § 6 pri pohovore s maloletou osobou sa použil iba „primerane“, pričom v odôvodnení sa uvádza, že  v súlade s procedurálnou smernicou sa aktualizujú pravidlá vykonávania pohovoru so žiadateľom o udelenie azylu, najmä s dôrazom na maloleté osoby. Opak je však pravdou, pretože pojem „primerane“ je zužujúci. Navyše, v prípade maloletého podľa novo navrhovaného ods. 4 a 5 § 6 zákona o azyle sa vyžaduje iba prítomnosť opatrovníka. V dôsledku toho by maloletý, ktorý má zákonného zástupcu, by nemal rovnaké postavenie v konaní o azyle s maloletým bez sprievodu, čo je evidentne v rozpore najmä s Čl. 12 ods. 1 a 2 a Čl. 47 ods. 3 Ústavy. Okrem toho upozorňujeme aj na Dohovor o právach dieťaťa, ktorým je Slovenská republika viazaná, a ktorý deťom, teda do 18 rokov veku, poskytuje osobitnú ochranu. Z tohto dohovoru uvádzame napríklad Čl. 3, podľa ktorého „Záujem dieťaťa musí byť prvoradým hľadiskom pri akejkoľvek činnosti týkajúcej sa detí, nech už uskutočňovanej verejnými alebo súkromnými zariadeniami sociálnej starostlivosti, súdmi, správnymi alebo zákonodarnými orgánmi.“   (ods. 1). Podľa ods. 2 tohto článku „Štáty, ktoré sú zmluvnou stranou Dohovoru, sa zaväzujú zabezpečiť dieťaťu takú ochranu a starostlivosť, aká je nevyhnutná pre jeho blaho, pričom berú ohľad na práva a povinnosti jeho rodičov, zákonných zástupcov alebo iných jednotlivcov právne za neho zodpovedných, a robia pre to všetky potrebné zákonodarné a správne opatrenia,“ a podľa ods. 3 „Štáty, ktoré sú zmluvnou stranou Dohovoru, zabezpečia, aby inštitúcie, služby a zariadenia zodpovedné za starostlivosť a ochranu detí zodpovedali štandardom ustanoveným kompetentnými úradmi, najmä v oblastiach bezpečnosti a ochrany zdravia, počtu a vhodnosti svojho personálu, ako aj kompetentného dozoru.“. Týmto, ako aj ďalším záväzkom však viaceré ustanovenia predloženého návrhu nezodpovedajú. Pripomienka je zásadná.

3. k bodu 9. (§ 11 a 12) v spojení s bodom 32. (§ 23 ods. 7) a k bodu 17 (§ 19 ods. 3 prvá veta):
Navrhuje sa nové znenie § 11, ktoré by upravilo zamietnutie žiadosti o udelenie azylu ako neprípustnej. Podľa ods. 2 by sa mala predĺžiť lehota na rozhodnutie ministerstva z 30 dní na 60 dní.
Aj v prípade § 12 sa navrhuje nové znenie. Nanovo by sa mali upraviť dôvody a podmienky na zamietnutie žiadosti ako zjavne neopodstatnenej (ods. 1 a 2). Aj v tomto prípade sa navrhuje predĺženie lehoty na rozhodnutie ministerstva z 30 dní na 60 dní (ods. 3). Predĺženie lehôt na rozhodnutie predkladateľ nijako nezdôvodňuje. V tejto súvislosti však možno konštatovať, že tzv. procedurálna smernica na viacerých miestach zdôrazňuje potrebu rýchlosti konania, čo podľa nášho názoru vychádza zo všeobecnej požiadavky právnej istoty, ktorej ústavný základ je zakotvený najmä v ods. 2 Čl. 48 Ústavy. Pritom je potrebné vziať do úvahy aj tú skutočnosť, osobná sloboda žiadateľov o azyl je obmedzená. Toto základné ľudské právo zaručuje nielen Čl. 17 ods. 1 Ústavy, ale aj viaceré medzinárodné dohovory o ľudských právach.
Pokiaľ ide o skrátenie lehoty na podanie rozkladu proti rozhodnutiu ministerstva o zastavení konania v bode 17. návrhu, aj v tomto prípade namietame nalomenie princípu právnej istoty. 
K zamietnutiu žiadosti ako neopodstatnenej uvádzame, že podľa Čl. 28 uvedenej smernice, členské štáty môžu považovať žiadosť o azyl za neopodstatnenú len vtedy, keď rozhodujúci orgán skonštatoval, že žiadateľ nespĺňa požiadavky na postavenie utečenca podľa smernice 2004/83/ES. 
Podľa ods. 4 § 12 návrhu „Ministerstvo nezamietne žiadosť o udelenie azylu ako zjavne neopodstatnenú, ak ide o maloletého bez sprievodu; to neplatí ak sa maloletý bez sprievodu nepodrobí lekárskemu vyšetreniu podľa § 23 ods. 7 alebo jeho opatrovník neudelí súhlas na jeho vykonanie.“.
K tomu je potrebné predovšetkým uviesť, že Čl. 17  tzv. procedurálnej smernice poskytuje osobitné záruky pre maloletých bez sprievodu. V zmysle ods. 5 tohto článku vykonanie lekárskej prehliadky za účelom  určenia veku mladistvého je len možnosť. Osobitne podľa písm. c)  tohto odseku členské štáty zabezpečia „ aby sa rozhodnutie o zamietnutí žiadosti o azyl maloletého bez sprievodu, ktorý sa odmietol podrobiť lekárskej prehliadke, nezakladalo výlučne na tomto odmietnutí. Skutočnosť, že sa maloletý bez sprievodu odmietol podrobiť sa lekárskej prehliadke, nebráni rozhodujúcemu orgánu prijať rozhodnutie o žiadosti o azyl.
V tejto súvislosti poukazujeme aj na rozpor napríklad s Čl. 5 a 6 Dohovoru o ochrane ľudských práv a dôstojnosti človeka v súvislosti s aplikáciou biológie a medicíny ( Dohovor o ľudských právach a biomedicíne), ktorým je Slovenská republika viazaná, a ktoré upravujú pravidlá tzv. informovaného súhlasu pred vykonaním akéhokoľvek zákroku, resp. ochranu osôb, ktoré nie sú spôsobilé vyjadriť súhlas, medzi ktoré patria aj maloletí. Predložený návrh však – okrem iného – neakceptuje ani záväzky vyplývajúce z tohto dohovoru.
Z vyššie uvedených dôvodov zásadne nie je možné súhlasiť s návrhmi, ktoré sú obsiahnuté v bode 9. a 32.

4. k bodu 24. (§ 21 ods. 1):
Podľa platného znenia tohto ustanovenia „Proti rozhodnutiu ministerstva o neudelení azylu, o odňatí azylu, o nepredĺžení doplnkovej ochrany a o zrušení doplnkovej ochrany možno podať opravný prostriedok na súd 10) do 30 dní od jeho doručenia. Podanie opravného prostriedku má odkladný účinok.“.
Oproti tomu sa navrhuje, aby o opravnom prostriedku proti rozhodnutiu ministerstva vnútra v prípadoch, keď cudzinec nepodal žiadosť o udelenie azylu na dobu neurčitú alebo žiadosť o predĺženie doplnkovej ochrany včas, nerozhodoval súd, ale minister vnútra, čím zásadne nie je možné súhlasiť, a to najmä poukazom na Čl. 48 Ústavy. Podľa ods. 1 tohto článku „Nikoho nemožno odňať jeho zákonnému sudcovi. Príslušnosť súdu ustanoví zákon.“

5. k bodu 38. (§ 27 ods. 3) a 39. (§ 27b):
Podľa § 27 ods. 3 zákona o azyle „Ministerstvo poskytne azylantovi jednorazový príspevok vo výške 1, 5-násobku sumy životného minima pre jednu plnoletú fyzickú osobu podľa osobitného predpisu;11ab) tomu istému azylantovi možno na území Slovenskej republiky poskytnúť takýto príspevok iba jedenkrát.“
Navrhuje sa doplnenie tohto ustanovenia o druhú vetu, v zmysle ktorej, ak sa azylantovi poskytuje rodičovský príspevok, ministerstvo mu zabezpečí len ubytovanie, stravovanie alebo stravné, čo predkladateľ nijako nezdôvodňuje. To zrejme ani nie je možné vysvetliť, že ak azylantovi narodením dieťaťa vznikli ďalšie výdavky, prečo by mal stratiť nárok na jednorazový príspevok. Predložený návrh možno považovať nielen za diskriminačný, ale aj za taký, ktorý nesleduje záujmy dieťaťa. Opätovne poukazujeme najmä na Čl. 12 ods. 1 a 2 Ústavy a na Dohovor o právach dieťaťa. Pripomienka je zásadná.

6. k Čl. IV:
V nadväznosti na novelizáciu zákona o azyle, v tomto článku sa navrhuje novelizácia zákona č. 305/2005 Z. z. o sociálnoprávnej ochrane detí a o sociálnej kuratele a o zmene a doplnení niektorých zákonov. 
V bode 1. sa navrhuje novelizácia ustanovenia 29 ods. 1 tohto zákona, pretože podľa súčasného stavu len súdom ustanovený opatrovník môže v mene maloletého cudzinca podať vyhlásenie o tom, že žiada o udelenie azylu alebo o poskytnutie doplnkovej ochrany na území Slovenskej republiky.
Podľa nášho názoru, ak by v takomto prípade mohol ustanoviť opatrovníka nielen súd, ale aj iný orgán, opäť by vznikol právny stav, ktorý nesleduje záujmy dieťaťa a bola by mu odňatá súdna ochrana, a preto s predloženým návrhom zásadne nie je možné súhlasiť.
	Z

Z

Z

Z

Z

Z

	ČA

A

A

N

N

N	Preukaz žiadateľa sa bude považovať za doklad o jeho totožnosti v prípade, ak mu bude vydaný na základe zadržaného cestovného dokladu alebo iného dokladu totožnosti.

Text § 4 ods. 1 a § 6 upravený.

Doplnená dôvodová správa
Text za bodkočiarkou v § 12 ods. 4 vypustený z dôvodu duplicity s § 23 ods. 7.

Od zásadnej pripomienky ustúpené na rozporovom konaní konanom dňa 28. júna 2007. Ide o hmotno-právnu lehotu, nedodržaním ktorej zaniká azylantovi právo podať žiadosť o udelenie azylu na dobu neurčitú.

Od zásadnej pripomienky ustúpené na rozporovom konaní konanom dňa 28. júna 2007. Pripomienka je zmätočná, v bode 38 návrhu sa nemení § 27 ods. 3, ale § 27a ods. 3, ktorého znenie bolo upravené na základe dohody s Ministerstvom práce, sociálnych vecí a rodiny SR.

Od zásadnej pripomienky ustúpené na rozporovom konaní konanom dňa 28. júna 2007. Navrhované znenie bolo dohodnuté s Ministerstvom práce, sociálnych vecí a rodiny SR a nemení nič na právomoci súdu ustanoviť opatrovníka maloletému bez sprievodu.

Ministerstvo financií SR	Všeobecne
2. Návrh odporúčam zosúladiť s Legislatívnymi pravidlami vlády SR [čl. I - bod 2 (§ 4 ods. 1), bod 5 (§ 5 ods. 1), bod 9 (§ 11 ods. 2, § 12 ods. 2 písm. d)), bod 14 (§ 17a ods. 1 druhá veta)] a s Prílohou č. 2 [čl. I - bod 1 úvodná veta, bod 22 (§ 20), bod 39 (§ 27b písm. i)), bod 42 úvodná veta, čl. IV - bod 1 (§ 2 ods. 1) a bod 2 (§ 50 ods. 5)].
 
K jednotlivým ustanoveniam
1. V čl. I bode 1 odporúčam v § 3 ods. 2
a) v úvodnej vete za slovo „vyhlásenia“ vložiť slová „podľa odseku 1“,

b) písmeno e) uviesť v znení: 
„e) ak ide o cudzinca, ktorý je v ústavnej zdravotnej starostlivosti, policajný útvar podľa miesta zdravotníckeho zariadenia, v ktorom sa cudzincovi poskytuje ústavná zdravotná starostlivosť.“,

c) doplniť písmenami f) a g) v tomto znení: 
„f) ak ide o cudzinca vo výkone väzby, policajný útvar podľa miesta ústavu na výkon väzby, v ktorom sa cudzinec nachádza,
g) ak ide o cudzinca vo výkone trestu odňatia slobody, policajný útvar podľa miesta ústavu na výkon trestu odňatia slobody, v ktorom sa cudzinec nachádza.“.

2. V čl. I odporúčam bod 2 rozdeliť do dvoch samostatných bodov v tomto znení:
„2. V § 4 ods. 1 prvej vete sa vypúšťajú slová „podľa § 3 ods. 1“.
 3. V § 4 ods. 2 druhej vete sa slová  „§ 6 ods. 3 až 5 sa použije rovnako“ nahrádzajú slovami „§ 6 sa použije primerane“.“.

3. V čl. I bode 6 v § 5 odporúčam odsek 3 uviesť v znení: 
„(3) Ak cudzincovi, ktorý je žiadateľom, zaniklo povolenie na prechodný pobyt na území Slovenskej republiky alebo povolenie na trvalý pobyt na území Slovenskej republiky, ministerstvo mu vydá preukaz žiadateľa do troch dní od zániku povolenia na takýto pobyt.“.
	O

O

O

O

O

O	A

A

A

ČA

N

N	

Pôvodné ustanovenie § 3 ods. 1 písm. e) sa rozdelilo do viacerých písmen, výkon väzby a výkon trestu odňatia slobody sa však ponechal v jednom.

Doterajší text je postačujúci, ide o dve zmeny v jednom ustanovení (§ 4 ods. 1).

Doterajší text je vhodnejší.	
Ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií SR	1.	V Čl. I bod 6 odporúčame upraviť text takto: „ V § 5 odsek 3 znie:“.

2.	V Čl. I bod 21 odporúčame v prvej vete slovo „odsek“ nahradiť slovom „odseky“. 

3.	V Čl. III odporúčame v prvej vete doplniť označenie prvého právneho predpisu, ktorý novelizoval zákon č. 48/2002 Z. z. o pobyte cudzincov a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov slovami „zákona č. 408/2002 Z. z“.
	O

O

O	N

A

A	Týmto novelizačným bodom sa § 5 dopĺňa odsekom 4.	
Ministerstvo spravodlivosti SR	VŠEOBECNÉ
S navrhovaným spôsobom transpozície smernice resp. s navrhovanou novelizáciou ako celkom  zásadne nesúhlasíme. Uznesením vlády Slovenskej republiky č. 308 z 12. apríla 2006 bola ministrovi vnútra Slovenskej republiky určená úloha, aby v spolupráci s ministrom spravodlivosti Slovenskej republiky zabezpečil prebratie smernice. Do vecnej pôsobnosti Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky patrí predovšetkým článok 15 smernice, ktorý je nevyhnutné premietnuť do zákona č. 327/2005 Z. z., o poskytovaní právnej pomoci osobám v materiálnej núdzi a o zmene a doplnení zákona č. 586/2003 Z.z., o advokácii a o zmene a doplnení zákona č. 455/1991 Zb., o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 8/2005 Z.z., (ďalej len „zákon o právnej pomoci“).

OSOBITNÉ
K článku I 
K bodu 1 
V § 3 odseku 1 sa navrhuje explicitne zakotviť, že konanie o udelenie azylu nezačne okrem iného aj vtedy, ak vyhlásenie podala maloletá osoba, keďže za ňu v zmysle navrhovanej zmeny bude podávať žiadosť jej zákonný zástupca alebo súdom ustanovený opatrovník. Platná právna úprava takáto striktná nie je. V platnom § 5 odseku 2 sa uvádza, že ministerstvo vydá preukaz žiadateľa aj žiadateľovi mladšiemu ako 15 rokov, ak ho na území Slovenskej republiky nesprevádza jeho zákonný zástupca. Citované ustanovenie zostáva pritom návrhom novely zákona o azyle nedotknuté. Tento mechanizmus je  potrebné zosúladiť. 

V odseku 4 odporúčame vypustiť poslednú vetu, nakoľko podľa nášho názoru by mal policajný útvar vrátiť cudzincovi zadržané doklady po skončení konania ex offo. 

V odseku 6 sa zavádza legislatívna skratka „podanie vyhlásenia.“ Ponechávame na zváženie predkladateľa, či by dotknutá skratka nemala byť zavedená už v odseku 1.

K bodu 6 
V uvádzacej vete je potrebné nahradiť číslicu 3 číslicou 4. Rovnako tak na začiatku vety po úvodzovkách.

K bodu 8
V § 3 odsekoch 6 až 8 je upravená povinnosť žiadateľa dostaviť sa do záchytného zariadenia. V bode 8 sa navrhuje rozšíriť mechanizmus doručovania. Predkladateľ vychádza zo situácie, že azylové zariadenie, v ktorom je žiadateľ umiestnený alebo v ktorom mal byť žiadateľ umiestnený, „nie je.“  V takom prípade Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky písomnosť „uloží v mieste, ktoré určí a oznámenie o uložení nedoručenej písomnosti vyvesí na informačnej tabuli v tomto mieste. O mieste informačnej tabule informuje žiadateľa v rámci poučenia podľa § 4 ods. 2.“ Navrhované doplnenie pôsobí zmätočne. V dôvodovej správe chýba vysvetlenie tejto zmeny.
S pripomienkou súvisí aj zmena v § 17b.

K bodu 9
Odporúčame vypustiť písmeno b) v § 12 odseku 1. Žiadateľ resp. účastník konania môže byť v danom momente pod stresovou záťažou alebo neporozumie úplne presne obsahu otázok v jazyku, o ktorom existuje len predpoklad, že mu táto osoba rozumie. Uvedené by neplatilo, ak by išlo o celkom zjavné úmyselné zavádzanie povereného zamestnanca ministerstva. 

K bodu 14
V § 17a odporúčame doplniť do odseku 1 úpravu, z ktorej bude explicitne zrejmé, že fyzická osoba, ktorá môže byť zástupcom, musí byť spôsobilá na právne úkony v plnom rozsahu. 

Režim doručovania písomnosti je vo všeobecnosti zakotvený v § 7, ktoré je zrejme ustanovením lex generalis. Vzhľadom na novonavrhovaný špeciálny režim doručovania písomnosti v § 17b azylantovi a cudzincovi, ktorému sa poskytla doplnková ochrana, v návrhu zákona o azyle chýba výslovná úprava  vysporiadavajúca sa so vzťahom týchto dvoch noriem. Napr. v § 7 by bolo vhodné doplniť slová: „ak tento zákona neustanovuje inak.“

K bodu 38
V dôvodovej správe k tomuto bodu odporúčame nahradiť slovo „náležitosti“ iným slovom napr. oblasti, služby a pod. 

K článku II 
K bodu 1
Navrhujeme, aby sa predvolanie na pojednávanie vo veciach azylu a doplnkovej ochrany doručovalo účastníkovi konania v jazyku, v ktorom sa uskutočnil pohovor podľa § 6 zákona o azyle. Nie je žiadúce, aby súd „tápal“ ohľadne toho, či účastník „predpokladanému“ jazyku skutočne rozumie. Uskutočnením pohovoru sa táto otázka v administratívnom konaní vyriešila. 
	Z

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

	N

N

N

ČA

A

A

ČA

A

ČA

A

N	Od zásadnej pripomienky Ministerstvo spravodlivosti SR ustúpilo na rozporovom konaní dňa 18. júna 2007.  Predmetný čl. 15 smernice sa bude, transponovať v roku 2008 v samostatnom legislatívnom procese.

Maloletá osoba môže byť aj naďalej žiadateľom, preto sa mu preukaz žiadateľa vydá, avšak - keďže nemá procesnú spôsobilosť - právne úkony zaňho musí robiť jeho zákonný zástupca, resp. opatrovník.

Povinnosť policajta vrátiť zadržané doklady ex offo by bola v praxi neuskutočniteľná, vzhľadom na to, že nemá vedomosť o tom, kde sa cudzinec nachádza. Preto je potrebné od neho vyžadovať súčinnosť pri vrátení dokladov tým, že o ne požiada.

Legislatívna skratka zavedená v odseku 4, kde sa vyskytuje prvýkrát. 

Pôvodné ustanovenie § 12 ods. 1 písm. b) bolo preformulované a premiestnené do § 12 ods. 2 ako písmeno d). 

Vzťah medzi § 7 a 17b nie je potrebné upraviť, pretože ide o doručovanie rozdielnym subjektom; upravil sa vzťah medzi § 7 a 20a (doručovanie žiadateľovi).

Ide o transpozíciu čl. 11 ods. 2 smernice 2005/85. Navrhovaná formulácia by zaväzovala súd akceptovať úvahu správneho orgánu, čo nie je žiaduce.	
Ministerstvo zahraničných vecí SR	1.	K bodu 14 – v § 17b ods. 3 odporúčame bodkočiarku vo vete zmeniť na čiarku.

2.	K bodu 41 – za slovo „z dôvodu“ odporúčame vložiť slovo „ohrozenia“ alebo „ochrany“.
	O

O	A

A		
Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny SR	K čl. I bodu 1 
V § 3 ods. 2 písm. e) žiadame slová „nachádza sa vo výkone väzby alebo výkone trestu odňatia slobody“ nahradiť slovami „nachádza sa vo výkone väzby, vo výkone trestu odňatia slobody alebo v zariadení sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately“.
Odôvodnenie: 
Podľa § 29 ods. 1 písm. d) zákona č. 305/2005 Z.z. o sociálnoprávnej ochrane detí a o sociálnej kuratele a o zmene a doplnení niektorých zákonov orgán sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately, v územnom obvode ktorého sa našiel maloletý bez sprievodu podáva vyhlásenie podľa zákona o azyle, ak nemožno postupovať podľa písmen b) a c) alebo na žiadosť maloletého bez sprievodu, a zabezpečuje jeho umiestnenie do príslušného azylového zariadenia. Žiadame preto, aby na prijatie vyhlásenia bol, rovnako ako je to v prípadoch väzby, výkonu trestu alebo umiestnenia cudzinca v zariadení ústavnej zdravotnej starostlivosti, príslušný policajný útvar podľa miesta, kde sa cudzinec zdržiava.
Túto pripomienku považuje ministerstvo za zásadnú. 

K čl. I bodu 14
V § 17b ods. 2 odporúčame za slová „nebol zastihnutý na adrese jeho pobytu,“ doplniť slová „hoci sa v mieste pobytu zdržiava“. 
Odôvodnenie: 
Postupom podľa § 17b ods. 2 je možné doručiť každú písomnosť určenú  do vlastných rúk. Na rozdiel od obdobnej úpravy v § 24 ods. 2 zákona o správnom konaní alebo v § 47 ods. 2 Občianskeho súdneho poriadku účinky doručenia nastanú bez ohľadu na to, či sa adresát v mieste pobytu (doručovania) reálne zdržiaval. Na takúto zjednodušenú konštrukciu fikcie náhradného doručenia pritom nie je dôvod. Ponechaním odseku 2 v pôvodnom znení stráca opodstatnenie odsek 4, ktorý sa uplatní za predpokladu, že „nie je možné doručiť písomnosť podľa odseku 2“. 

K čl. I bodu 23 ( § 20a ods. 3 )
Žiadame, aby sa rozhodnutie v konaní o azyle oznamovalo zvyčajným spôsobom, t.j. ak je prítomný účastník konania, jeho zákonný zástupca alebo opatrovník tak vyhlásením,  v ostatných prípadoch doručením písomného vyhotovenia rozhodnutia. 
Ak v čase a mieste určenom ministerstvom nie je zákonný zástupca alebo opatrovník maloletého žiadateľa bez sprievodu prítomný musí sa rozhodnutie doručiť. Vzhľadom k uvedenému žiadame v § 20 ods. 3 za slovo „žiadateľovi“ doplniť čiarku a slová „jeho zákonnému zástupcovi alebo opatrovníkovi“.
Túto pripomienku považuje ministerstvo za zásadnú. 

K čl. I bodu 32
V § 23 ods. 7 žiadame doplniť, aby sa zákonnému zástupcovi alebo opatrovníkovi oznamovala i skutočnosť, že na základe výsledkov lekárskeho vyšetrenia nie je možné zistiť (určiť), či ide o plnoletú osobu alebo maloletú osobu. 
Odôvodnenie:
Je nevyhnutné, aby zákonný zástupca alebo opatrovník vedel o všetkých rozhodujúcich skutočnostiach týkajúcich sa maloletého a na ich základe prijal včasné  a účinné opatrenia na ochranu jeho práv. 
Túto pripomienku považuje ministerstvo za zásadnú. 

K čl. IV
Žiadame doplniť nový bod 3 v tomto znení: 
„V § 52 sa za odsek 2 vkladá nový odsek 3, ktorý znie: „Ak sa v detskom domove poskytuje starostlivosť maloletému bez sprievodu ustanovenie § 50 platí rovnako.“  
V dôvodovej správe k bodu 3 ( § 52 ods. 3 ) odporúčame uviesť: „Navrhovanú úpravu si vyžiadali požiadavky aplikačnej praxe. V prípadoch, keď je kapacita detského domova naplnená, navrhuje sa ustanoviť možnosť umiestniť maloletého bez sprievodu do bežného detského domova pri zachovaní (dodržaní) rovnakých podmienok, aké sú v detskom domove pre maloletých bez sprievodu. 
Odôvodnenie:
Po novele zákona o pobyte cudzincov, kedy policajný útvar bezodkladne odovzdá maloletého bez sprievodu úradu práce, sociálnych vecí a rodiny sa v praxi často stáva, že pri mnohopočetných skupinách zadržaných cudzincov je i veľká skupina aj maloletých bez sprievodu, ktorú je nemožné z kapacitných dôvodov zariadenia v Hornom Orechovom, umiestniť do tohto detského domova. Bežné detské domovy ale napríklad nemajú povinnosť vykonávať diagnostické vyšetrenia  na ochranu zdravia obyvateľstva, ani volať si na vykonávanie opatrení tlmočníkov. Uvedené doplnenie žiadame z dôvodu zjednotenia podmienok pri vykonávaní opatrení sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately pre maloletých bez sprievodu  na základe rozhodnutia súdu vo všetkých detských domovoch. 
Túto pripomienku považuje ministerstvo za zásadnú. 
	Z

O

Z

Z

Z

	A

A

N

A

A	

Od zásadnej pripomienky ustúpené na rozporovom konaní dňa 18. júna 2007. 	
Ministerstvo školstva SR	K čl. I
1. K bodu 1 (§ 3)
V § 3 ods. 1 navrhujeme nahradiť navrhovaný text druhej vety nasledovným znením: „Za cudzinca, ktorý nemá spôsobilosť na právne úkony vyhlásenie podáva jeho zákonný zástupca alebo súdom ustanovený opatrovník.“ 

2. K bodu 2 (§ 4 ods. 1)
Slová „podľa § 3 ods. 1“ navrhujeme nahradiť slovami „sa použije rovnako“.

3. K bodu 7 (§ 6)
§ 6 ods. 5 sa navrhujeme doplniť odsekom 6, ktorý znie: „Pohovor s maloletou osobou možno vykonať len za prítomnosti jej zákonného zástupcu alebo opatrovníka.“  

4. K bodu 9 (§ 11 a 12)
Slová  uvedené v § 12 ods. 1 písm. b) ako nesúvislé, protirečivé, nepravdepodobné alebo nedostatočné údaje a pod. sú nenormatívneho charakteru a ich význam na účely tohto zákona je potrebné taxatívne definovať v tomto návrhu zákona.   
     
5. K bodu 36 (§ 26)
V § 26 písm. b) navrhujeme nasledovné znenie: „oznámiť ministerstvu do 20 dní od narodenia dieťaťa narodenie svojho dieťaťa na území Slovenskej republiky“

K čl. III  
K bodu 3 (§ 62 ods. 6)
Odporúčame znenie uvedeného ustanovenia „o opravnom prostriedku rozhodne súd bezodkladne“ nahradiť presným určením časovej lehoty pre rozhodnutie súdu.
	O

O

O

O

O

O	N

N

N

ČA

N

N	Doterajšie znenie je postačujúce.

Pripomienka je zmätočná.

Ide o transpozíciu čl. 13 ods. 1 smernice 2005/85, podľa ktorého sa má pohovor vykonávať bez prítomnosti rodinných príslušníkov.

Text upravený, ide o transpozíciu čl. 23 ods. 4 písm. g) smernice 2005/85.

Doterajšie znenie je postačujúce.

Doterajšie znenie je postačujúce.
	
Ministerstvo zdravotníctva SR	1. V č. I § 3 ods. 6 v prvej vete vložiť za písm. b) „písm. c)“.
Odôvodnenie: Ide o zosúladenie a preformulovanie textu podľa znenia vety pred bodkočiarkou.

2. V č. I § 3 ods. 6 v prvej vete   text uvedený  za bodkočiarkou  vypustiť a nahradiť nasledovným textom „žiadateľ uvedený v ods. 2 písm. d) a e) do 24 hodín od prepustenia zo zariadenia pre cudzincov podľa osobitného predpisu 6a) alebo ústavného zdravotníckeho zariadenia, ústavu pre výkon väzby, ústavu pre výkon odňatia slobody“.
Odôvodnenie: Ide o upresnenie, ak ide o cudzinca, ktorý sa letecky prepraví na územie SR, nakoľko z návrhu nie je jasné, či cudzinec zostáva na území SR, resp. je prepravený mimo územia SR.  

3. V čl. I § 6 ods.1 text uvedený v prvej vete za bodkočiarkou doplniť tak,  aby bolo zrejmé kedy a za akých podmienok možno pohovor so žiadateľom opakovať.
Odôvodnenie: Ide o upresnenie podmienok konania pohovoru.

4. V čl. I § 19 ods.1 písm. a) text „zdravotníckeho zariadenia“ nahradiť  textom „ústavného zdravotníckeho zariadenia“.
Odôvodnenie: Ide o špecifikáciu zdravotníckeho zariadenia.

5. V čl. I § 19a ods.8 písm. a) vypustiť text „s primeranými vedomosťami v oblasti azylu“.
Odôvodnenie: Predpokladáme, že poverený zamestnanec, ktorý posudzuje žiadosti o azyl musí mať vedomosti v oblasti azylu, a preto považujeme na nadbytočné, aby v zákone bolo upresnené, že ide o zamestnanca s primeranými vedomosťami v oblasti azylu. 
	O

O

O

O

O
	A

A

ČA

A

N

Text doplnený; pohovor bude možné opakovať na základe úvahy správneho orgánu, že je to potrebné.

Ide o transpozíciu čl. 8 ods. 2 písm. c) smernice 2005/85.	
Úrad vlády SR – 
odbor aproximácie práva 	K bodu 4:
V § 4 ods. 6 žiadame za slová „vrátený na územie Slovenskej republiky“ doplniť slová „z iného členského štátu Európskej únie“, alebo aspoň uviesť odkaz na osobitný právny predpis (ktorým je v tomto prípade nariadenie Rady (ES) č. 343/2003 ustanovujúce kritéria a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o azyl podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny v jednom z členských štátov). Presnejšie vymedzenie štátu, z ktorého môže byť cudzinec žiadajúci o udelenie azylu vrátený, je v súlade so záväzkami Slovenskej republiky vyplývajúcimi z členstva v Európskej únii. 
Navrhovaným ustanovením sa zároveň rozširujú dôvody, kedy sa začína konanie o udelenie azylu. Upozorňujeme predkladateľa, že je potrebné reagovať na túto zmenu dôsledne vo všetkých ustanoveniach zákona. Podľa navrhovanej právnej úpravy tak v konaní o udelenie azylu v prípade cudzinca, ktorý vstúpil na územie Slovenskej republiky podľa § 4 ods. 6 nie je napríklad potrebné vykonať vstupný rozhovor (§ 4 ods. 1), z ktorého údaje sa zaznamenávajú na úradnom tlačive, ktorého vzor je uvedený v prílohe č. 2. Taktiež sa nevypĺňa v prípade tohto cudzinca ani úradné tlačivo podľa prílohy č. 1 (§ 3 ods. 3 návrhu zákona o azyle). Obidve tieto tlačivá obsahujú okrem iného aj poučenie o právach a povinnostiach počas konania o udelenie azylu, možnosti zastupovania v tomto konaní a o prístupe k právnej pomoci. Odporúčame preto zvážiť minimálne povinnosť vykonania vstupného pohovoru aj v prípade cudzinca, ktorý vstúpil na územie Slovenskej republiky podľa § 4 ods. 6.

K bodu 5:
Podľa navrhovanej úpravy preukaz žiadateľa o udelenie azylu už nebude slúžiť ako doklad jeho totožnosti, tak ako tomu je v súčasnosti. Právo ES/EÚ takúto požiadavku na členské štáty taktiež nekladie (čl. 6 ods. 3 smernice Rady 2003/9/ES z 27. januára 2003, ktorou sa ustanovujú minimálne normy pre prijímanie žiadateľov o azyl). 
Podľa dôvodovej správy k predkladanému návrhu zákona bol tento preukaz často vydávaný bez možnosti overenia identity žiadateľov, nakoľko mnohí z nich nevlastnia doklady potvrdzujúce ich totožnosť, prípadne vlastníctvo takýchto dokladov zámerne zatajujú a menia svoju totožnosť. Ako navrhovateľ uvádza, „preukaz žiadateľa, ktorý mal preukazovať totožnosť osoby, ktorá ho vlastnila, bol často využívaný na iné účely než je azylové konanie, najmä na uzatváranie manželstiev so slovenskými štátnymi občanmi, ai“. Je zrejmé, že navrhovateľ touto úpravou nesleduje úpravu právnych vzťahov súvisiacich s konaním o azyle. Na druhej strane ale vytvára predpoklady pre porušovanie práva na manželstvo.
Právo na manželstvo je upravené v článku 12 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd (oznámenie Federálneho ministerstva zahraničných vecí č. 209/1992 Zb.). Jeho obsahom je (1) právo na výber medzi tým, či žena alebo muž uzavrú manželstvo, alebo sa rozhodnú zostať slobodnými a (2) zákaz vytvárania prekážok, ktoré by bránili uzavretiu manželstva. Domnievame sa, že predloženým návrhom sa vytvárajú administratívne prekážky na uzatvorenie manželstva, a to nielen medzi žiadateľmi o azyl a slovenskými štátnymi občanmi, ale aj medzi žiadateľmi o azyl navzájom. Zároveň však poukazujeme na § 6 ods. 6 Zákona o rodine, podľa ktorého „príslušný orgán podľa § 2 a 3 môže od predloženia zákonom ustanovených dokladov upustiť, ak je ich zadováženie spojené s ťažko prekonateľnou prekážkou“. Rozhodnutie v tomto prípade je ale ponechané na uvážení príslušného orgánu. 
Okrem toho je v prípade Slovenskej republiky potrebné brať do úvahy aj špecifiká jej právnej úpravy. Podľa § 3 ods. 4 návrhu zákona o azyle policajný útvar zadrží žiadateľovi cestovných doklad a iný doklad o jeho totožnosti a vydá mu o tom potvrdenie. Takéto potvrdenie ale samo o sebe neslúži ako doklad totožnosti a ako také ho možno za doklad o totožnosti považovať iba v prípade, že to jednotlivé právne predpisy pripúšťajú (čo však nie je prípad dokladu totožnosti predkladaného pri uzavretí manželstva). Dôsledkom toho budú nastávať situácie, kedy žiadateľ o azyl aj bude mať platný doklad totožnosti, ktorý mu ale bude policajným útvarom odobratý a nebude mu vydaný žiaden iný rovnocenný doklad. V tejto súvislosti zároveň upozorňujeme na skutočnosť, že podľa čl. 11 ods. 2 písm. b) smernice Rady 2005/85/ES môže členský štát stanoviť, „aby bol žiadateľ o azyl povinný predložiť dokumenty, ktoré vlastní, ktoré súvisia s preskúmaním jeho žiadosti, ako napríklad svoj pas“, smernica nehovorí priamo o zadržaní dokumentov.
Je taktiež potrebné zvážiť ďalšie dôsledky, ktoré navrhovaná právna úprava bude mať pre žiadateľov o azyl. Zákon o azyle napríklad počíta s možnosťou, že v prípade, ak sa o žiadosti o udelenie azylu nerozhodne do jedného roka od začatia konania, žiadateľ je oprávnený vstupovať do pracovnoprávnych vzťahov. Je len obtiažne si predstaviť, ako by toto právo mohol žiadateľ uplatňovať v reálnom živote bez dokladu totožnosti, vrátane zaobchádzania s finančnými prostriedkami (napr. nemožnosť otvorenia si účtu v banke). 
Obdobne ako pri preukaze žiadateľa o azyl, ani doklady na prepravu cudzinca podľa § 3 ods. 6 a 8 návrhu zákona o azyle nemajú slúžiť na preukazovanie totožnosti. Na druhej strane, rovnako ako podľa platnej právnej úpravy, preukazy vydávané cudzincovi, ktorý žiada o poskytnutie dočasného útočiska (§ 30 ods. 4 a § 31 ods. 3) budú naďalej slúžiť na preukazovanie jeho totožnosti. Nie je úplne zrejmé, či takáto rozdielna úprava pri obdobných právnych inštitútoch bola zámerom predkladateľa, alebo nastala len nedopatrením.

K bodu 6:	
Návrhom zákona sa v bode 6 dopĺňa § 5 odsekom 3, platné znenie zmieneného ustanovenia ale už odsek 3 obsahuje. Uvedené žiadame opraviť.

K bodu 7:
Podľa navrhovaného § 6 ods. 5 možno pohovor s maloletým bez sprievodu vykonať (v súlade so smernicou Rady 2005/85/ES) len za prítomnosti jeho opatrovníka. Na rozdiel od platnej  právnej úpravy ale obdobné právo nemá maloletý, ktorého sprevádza zákonný zástupca. Domnievame sa, že nie je dôvod na rozdielny stupeň ochrany maloletých osôb a odporúčame aspoň umožniť prítomnosť zákonného zástupcu maloletého na pohovore.

K bodu 9:
Podľa navrhovaného § 12 ods. 1 písm. b ministerstvo zamietne žiadosť o udelenie azylu ako zjavne neopodstatnenú, ak žiadateľ poskytol údaje spôsobujúce, že zdôvodnenie žiadosti je zjavne nehodnoverné. Podľa čl. 28 ods. 2 smernice Rady 2005/85/ES s ohľadom na čl. 23 ods. 4 písm. g) môže členský štát považovať žiadosť za zjavne neopodstatnenú vtedy, ak spôsob a kvalita informácií, ktoré poskytol, urobili žiadateľa nedôveryhodným v súvislosti s tým, či bol obeťou prenasledovania. Smernica teda nesmeruje k tomu, aby sa posudzoval obsah informácií v zmysle hodnovernosti zdôvodnenia žiadosti, je potrebné posudzovať dôveryhodnosť žiadateľa, a to konkrétne jeho dôveryhodnosť v súvislosti s tým, či bol obeťou prenasledovania. Doporučujeme preto preformulovať predmetné ustanovenie.
Podľa navrhovaného § 12 ods. 2 písm. h) môže ministerstvo zamietnuť žiadosť o udelenie azylu ako zjavne neopodstatnenú aj vtedy, ak žiadateľ predstavuje nebezpečenstvo pre spoločnosť. Predkladateľ však ďalej nešpecifikuje, čo sa rozumie „nebezpečenstvom pre spoločnosť“. Zároveň upozorňujeme aj na čl. 23 ods. 4 písm. m), ktoré umožňuje zamietnuť žiadosť len z dôvodu ohrozenia národnej bezpečnosti (prebrané v navrhovanom § 12 ods. 2 písm. g) alebo verejného poriadku. Rovnaké ustanovenie obsahuje aj novelizačný bod 12 (navrhovaný §13c ods. 2 písm. e) týkajúci sa doplnkovej ochrany. Žiadame preto upraviť dané ustanovenia precíznejšie s ohľadom na znenie smernice Rady 2005/85/ES.
Článok 28 ods. 1 smernice Rady 2005/85/ES stanovuje, že žiadosť o azyl možno považovať za neopodstatnenú len vtedy, ak žiadateľ nespĺňa požiadavky na postavenie utečenca podľa smernice 2004/83/ES. Odsek 2 však umožňuje uznať žiadosť ako zjavne neopodstatnenú aj v prípade, že žiadosť je neopodstatnená (teda nespĺňa požiadavky vymedzené v čl. 28 ods. 1) a zároveň sa na ňu vzťahujú všetky okolnosti uvedené v článku 23 ods. a) a c) až o). Podľa dikcie návrhu zákona o azyle by tak čl. 28 ods. 1 mal byť prebraný v § 12 ods. 1 návrhu a čl. 28 ods. 2 v § 12 ods. 2 návrhu zákona o azyle. Navrhovaný § 12 ods. 2 skutočne aj stanovuje podmienky na uznanie žiadosti ako zjavne neopodstatnenej kumulatívne tak, ako to požaduje smernica. Avšak navrhovaný § 12 ods. 1 písm. b) a d)  ide nad rámec smernice, nakoľko umožňuje uznať žiadosť za zjavne neopodstatenú len pri splnení jednej podmienky. To by bolo možné len v prípade, ak je táto podmienka požiadavkou na postavenie utečenca podľa smernice 2004/83/ES, v prípade navrhovaného §12 ods. 1 písm. b) a d) tomu však tak nie je. Preto požadujeme tieto ustanovenia presunúť do § 12 ods. 2, čím sa zabezpečí správna transpozícia čl. 28 smernice Rady 2005/85/ES.

K bodu 14:
K navrhovanému § 17a žiadame doplniť poznámku pod čiarou k odkazu 8c aj o § 16 ods. 1 zákona č. 71/ 1967 Zb. o správnom konaní tak, aby sa predmetné ustanovenie vzťahovalo aj na opatrovníka ustanoveného maloletému bez sprievodu.

K bodu 18:
Navrhovaná právna úprava je uvádzaná duplicitne, rovnakú zmenu už navrhuje novelizačný bod 3 predloženého návrhu zákona. Žiadame upraviť a odstrániť duplicitnú novelizáciu.

K bodu 36:
Navrhovateľ v dôvodovej správe k bodu 36 uvádza, že k novelizácii dochádza „v súvislosti s vydávaním dokladu o pobyte podľa zákona o pobyte cudzincov“, súčasný § 26 písm. b) a c) však stanovuje aj povinnosti týkajúce sa preukazu poistenca, nielen cestovného dokladu či dokladu o pobyte. Dávame preto na zváženie, či by nebolo vhodné ponechať povinnosti azylanta týkajúce sa práve preukazu poistenca.

K čl. III, bod 2:
Požadujeme nahradiť slová „podľa odseku 9“ slovami „podľa odseku 8“, nakoľko náležitosti dokladu o pobyte cudzincov sú uvedené práve v tomto odseku.

K transpozícii smernice Rady 2005/85/ES:
Žiadame dôsledné prebratie nasledujúcich článkov smernice Rady 2005/85/ES a zároveň aj doplnenie údajov o transpozícii do tabuľky zhody:
Čl. 10 ods. 1 písm. a) stanovuje aj ďalšie informácie, ktoré je potrebné žiadateľovi o azyl poskytnúť. Ide predovšetkým o informáciu o možných dôsledkoch neplnenia povinností, o časovom rámci či o prostriedkoch k predloženiu požadovaných dokladov.

Čl. 17 ods. 4 písm. b) stanovuje, že v prípade rozhodovania o žiadosti maloletého bez sprievodu musí v takom prípade rozhodovať úradník s potrebnými znalosťami o osobitných potrebách maloletých. Nestačí teda len prihliadať na potreby maloletých s tým, že úradník bude mať znalosti v oblasti azylu, smernica Rady 2005/85/ES rady požaduje konkrétne v tomto prípade aj znalosti o osobitných potrebách maloletých.

K tabuľke zhody:
Žiadame doplniť do tabuľky zhody k čl. 13 ods. 5 a k čl. 14 ods. 4 ustanovenie § 4 ods. 1 zákona o azyle.

Žiadame vypustiť z tabuľky zhody prebratie čl. 16 ods. 4 ustanoveniami § 4 ods. 1 a § 6 ods. 1 a 2. Smernica Rady 2005/85/ES hovorí v tomto článku o právnom alebo inom poradcovi. Nakoľko je transpozícia tohto ustanovenia dobrovoľná a uvedené ustanovenia zákona o azyle ho netransponujú, žiadame ich úplne vypustiť.

K prebratiu čl. 21 ods. 1 žiadame doplniť do tabuľky zhody aj ustanovenie § 43 návrhu zákona o azyle.

Čl. 39 smernice sa týka práva na opravný prostriedok pred súdnym orgánom, z toho dôvodu žiadame vypustiť z tabuľky zhody ustanovenia, ktoré hovoria o možnosti podať rozklad k správnemu orgánu. 

K doložke zlučiteľnosti:
Azylová politika, problematika udeľovania azylu a utečencov bola už niekoľko krát riešená na pôde Súdneho dvora Európskych spoločenstiev. Preto žiadame doplniť v bode 3 písm. c) aspoň príkladmo niektoré rozhodnutia Súdneho dvora ES.
	O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

O
	A

ČA

A

N

ČA

N

N

N

ČA

N

A

A

A

A

A

N

Preukaz žiadateľa sa bude považovať za doklad o jeho totožnosti v prípade, ak mu bude vydaný na základe zadržaného cestovného dokladu alebo iného dokladu totožnosti.
Obdobná úprava sa vykonala aj u cudzincov žiadajúcich o poskytnutie dočasného útočiska.

Ide o transpozíciu čl. 13 ods. 1 smernice 2005/85, podľa ktorého sa má pohovor vykonávať bez prítomnosti rodinných príslušníkov.

Pôvodné ustanovenie § 12 ods. 1 písm. b) bolo preformulované a premiestnené do § 12 ods. 2 ako písmeno d). 

Odkaz 8c vypustený.

V bode 18 ide o zmenu v § 19a ods. 3 písm. a), v bode 3 o zmenu v nadpise § 19a.

Uvedené ustanovenia sa vypúšťajú z dôvodu duplicity; povinnosti držiteľa preukazu poistenca sú všeobecne upravené v zákone o zdravotnom poistení. 

Slová „podľa odseku 9“ boli vypustené.

Doterajšie znenie je postačujúce.

Doplnené do § 19a ods. 8. 

Neexistujú žiadne relevantné rozhodnutia Súdneho dvora ES v tejto oblasti.
	
Národný bezpečnostný úrad	1. V bode 7, ktorý upravuje nový § 6, v odseku 5 navrhujeme vložiť za prvú časť vety (za slovo „opatrovníka“) odkaz na ustanovenie § 16 ods. 1 zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (Správny poriadok). Uvedené upravuje povinnosť správneho orgánu ustanoviť opatrovníka osobe, ktorá nemôže v správnom konaní konať samostatne, a ktorá nie je zastúpená zákonným zástupcom. V prípade navrhovaného znenia § 6 ods. 5 ide o maloletú osobu, ktorú na území Slovenskej republiky nesprevádza jej zákonný zástupca.

2. V bode 14 navrhujeme upraviť poznámku pod čiarou k odseku 8c nasledovne:
Poznámka pod čiarou k odkazu 8c znie:
„8c) § 16 zákona č. 71/1967 Zb.“
Odôvodnenie: Ak sa odkazuje na ustanovenia zákona č. 71/1967 Zb., ktoré sa týkajú ustanovenia opatrovníka správnym orgánom, je potrebné odkázať na celý paragraf 16, nielen na jeho odsek 2.

3. V bode 14, § 17b ods. 3 navrhujeme preformulovať časť vety za bodkočiarkou nasledovne: 
„; doručovateľ vyhotoví o odoprení písomnosti záznam“.
	O

O

O	N

N

N	Ide o opatrovníka ustanoveného súdom.

Odkaz 8c vypustený.

Doterajšie znenie je postačujúce.
	
Generálna prokuratúra SR	1. V § 3 ods. 4 v prvej vete navrhujeme slová „a iný doklad“ nahradiť slovami „alebo iný doklad“.
Domnievame sa, že v prípade ak žiadateľ o azyl ma viac dokladov o totožnosti, pre potreby konania o udelenie  azylu je postačujúce zadržanie len jedného dokladu o jeho totožnosti.

2. V § 12 ods. 4 upozorňujeme na rozpor s čl. 17. ods. 5 písm. c) Smernica Rady 2005/85/ES o minimálnych štandardoch pre konanie v členských štátoch o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca, podľa ktorého sa rozhodnutie o zamietnutí žiadosti o azyl maloletého bez sprievodu, ktorý sa odmietol podrobiť lekárskej prehliadke, nezakladalo výlučne na tomto odmietnutí.

3. V § 42 ods. 1 navrhujeme kontakt (osobný alebo písomný) s účastníkom konania a povereným zástupcom úradu vysokého komisára upraviť tak, že ak je účastník konania vo väzbe, prípadne v predbežnej alebo vydávacej väzbe, tak sa na takýto kontakt vzťahujú ustanovenia zákona č. 221/2006 Z.z. o výkone väzby.
§ 50 ods. 3 zákona č. 221/2006 Z.z. upravuje povinnosť ústavu poučiť cudzinca a osobu bez štátnej príslušnosti o práve prijať návštevu predstaviteľov diplomatickej misie, konzulárnych úradov alebo medzinárodných orgánov, ktorých poslaním je chrániť jeho záujmy. V prípade kolúznej väzby sa vyžaduje na vykonanie takejto návštevy predchádzajúci súhlas orgánu činného v trestnom konaní alebo súdu.
Podľa § 20 ods. 4 písm. d) zákona č. 221/2006 Z.z. nahliadať do korešpodencie medzi obvineným a medzinárodným orgánom alebo medzinárodnou organizáciou ktorá podľa medzinárodnej zmluvy, ktorou je Slovenská republika viazaná, je príslušná na prerokovanie podnetov alebo sťažností týkajúcich sa ochrany ľudských práv je neprípustné.
Rovnaká pripomienka platí aj k ustanoveniu § 17a návrhu v súvislosti s úpravou styku účastníka konania, ktorý je vo väzbe so zákonným zástupcom, opatrovníkom a advokátom.	O

O

O

	A

ČA

A	

Text za bodkočiarkou vypustený z dôvodu duplicity s § 23 ods. 7.

Doplnené do § 42 ods. 2.	
Slovenská informačná služba	K bodu číslo 18
Za bod číslo 18 sa vkladá nový bod 19, ktorý znie:
„19. V § 19a ods. 7 sa na konci pripája táto veta:
„Slovenská informačná služba je oprávnená na účely podania vyjadrenia spracúvať osobné údaje podľa § 48 ods. 1.“.“
O d ô v o d n e n i e :
Z dôvodu plnenia zákonných úloh považujeme za nevyhnutné, aby Slovenská informačná služba bola oprávnená na spracúvanie osobných údajov uvedených v § 48 ods. 1. Obdobná právna úprava je obsiahnutá v zákona č. 48/2002 Z. z. o pobyte cudzincov a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov a je v súlade s generálnou právnou úpravou – zákonom č. 428/2002 Z. z. o ochrane osobných údajov v znení neskorších predpisov. 
Túto pripomienku považuje Slovenská informačná služba za zásadnú!

1. K bodu číslo 6
Doplniť § 5 o odsek 4 a nie odsek 3 ako sa uvádza v predmetnom návrhu zákona, nakoľko odsek 3 v citovanom ustanovení už existuje. 

2. K bodu číslo 9
V § 12 ods. 2 písm. d) doplniť za slovo „žiadosti“ slová „o udelenie azylu“. Uvedená zmena je opodstatnená z dôvodu používania pojmu „žiadosť o udelenie azylu“ v celom texte právneho predpisu.
	Z

O

O	A

A

A
		
Krajský súd v Bratislave	Článok I.
Navrhovaná zmena zákona o azyle:
K bodu 9. ( § 12 ods. 1, písm. d):  za slová  „ ... dostaviť na pohovor.“  doplniť text: „ alebo sa na pohovor bez vážnych dôvodov nedostaví.“
Odôvodnenie: pôvodne navrhované znenie predpokladá iba úmysel žiadateľa nedostaviť sa na pohovor. Navrhované doplnenie znenia reaguje na nečinnosť žiadateľa, ktorá spočíva v jeho nedostavení sa na pohovor. 

(§ 12 ods. 4): vetu za bodkočiarkou upraviť tak, aby znela:„ to neplatí, ak sa maloletý bez sprievodu nepodrobí alebo sa odmietne podrobiť lekárskemu vyšetreniu podľa   § 23 ods. 7 alebo jeho opatrovník neudelí súhlas na jeho vykonanie.“
Odôvodnenie: Navrhovaná úprava zvýrazňuje nespoluprácu žiadateľa s ministerstvom v azylovom konaní.
 
K bodu 14. (§ 17b ods. 1): za slová „ ... sa doručujú ...“ doplniť: žiadateľovi a ďalej pokračovať v navrhovanom znení.

(§ 17b  ods. 5): za slová „Ak má ...“ doplniť: žiadateľ a ďalej pokračovať v navrhovanom znení.
Odôvodnenie: Pretože predmetné ustanovenie pojednáva o doručovaní písomností (všeobecne), je potrebné zabezpečiť, aby sa toto ustanovenie týkalo nielen azylantov a cudzincov ktorým sa poskytla doplnková ochrana, ale aj žiadateľov o azyl.   

K bodu 15. (§ 18 ods. 3): za slová „ ... zvoleného zástupcu, ...“ doplniť: alebo opatrovníka a ďalej pokračovať v navrhovanom znení.
Odôvodnenie: Je potrebné zabezpečiť, aby sa rovnaká povinnosť vzťahovala nielen na zástupcu účastníka konania, ale aj na jeho opatrovníka, keďže pôjde spravidla o ustanoveného opatrovníka, ktorým bude ustanovený orgán, alebo fyzická osoba.

K bodu 21. (§ 20 ods. 5): Navrhované znenie doplniť o vetu: Plynutie času potrebného na doručenie rozhodnutia ministerstvo zaznamená v spise.
Odôvodnenie: Navrhované doplnenie zabezpečí, aby pri doručovaní rozhodnutí nedošlo k prípadnej nečinnosti ministerstva  pri doručovaní rozhodnutí. 

K bodu 25. (§ 21 ods. 2): Navrhovaná úprava mení predchádzajúce znenie tak, že sa novo vkladajú slová „ písm. a) alebo c) až f)“. Tieto slová sa podľa textu týkajú ust. § 11 ods. 1. Ako to však vyplýva z navrhovanej zmeny – bod 7. navrhovanej úpravy, § 11 ods. 1) obsahuje iba písm. a) až e) – písm. f) sa v navrhovanej úprave nenachádza. 

Ďalej navrhujem: 
1.	§ 21 ods. 3: Poslednú vetu tohto ustanovenia upraviť nasledovne: O opravnom prostriedku rozhodne súd bezodkladne.
Odôvodnenie: Z rozhodovacej praxe je zrejmé, že pri zachovaní procesných   predpokladov daných Občianskym súdnym poriadkom (príprava pojednávania, napr. : - výzva navrhovateľovi na oznámenie jazyka v ktorom chce konať pred súdom; - uznesenie o nariadení odstrániť vady návrhu; - uznesenie, resp. výzva na odstránenie vád plnomocenstva; - uznesenie o poverení tlmočníka zapísaného v zozname tlmočníkov na vykonanie tlmočníckeho úkonu; - uznesenie o ustanovení osoby nezapísanej v zozname tlmočníkov za tlmočníka v konkrétnej veci a jej poverenie vykonať tlmočnícky úkon;              - problémy so získaním osoby, vhodnej na ustanovenie za tlmočníka; - prípadné odstúpenie veci príslušnému súdu; - vyhotovenie a doručenie predvolania účastníkov konania a tlmočníka na termín pojednávania; - lehota na prípravu na pojednávanie; - výzva na vyjadrenie sa odporcu k návrhu a predloženie spisu súdu; - prípadná nutnosť odročiť pojednávanie na ďalší termín) je prakticky nemožné, aby súd vo veci rozhodol na pojednávaní v lehote 30 dní.

2.	K § 17 ods. 2: V rámci najbližšej novelizácie Občianskeho súdneho poriadku legislatívne doriešiť otázku nazerania do spisov ministerstva predložených súdu v rámci konania podľa tretej hlavy, piatej časti Občianskeho súdneho poriadku vo vzťahu k informáciám, ktoré môžu byť zneužité v konaní o udelenie azylu.

Článok II. 
Navrhovaná zmena Občianskeho súdneho poriadku
K bodu 1. (§ 246c): Zaradenie navrhovanej zmeny v rámci novelizácie zákona o azyle pokladám za nesystémové. Všetky prípadné zmeny Občianskeho súdneho poriadku by sa mali vykonať v rámci najbližšej novelizácie Občianskeho súdneho poriadku (pokiaľ mi je známe koniec roka 2007), pretože v rámci tohto procesného predpisu bude potrebné zvažovať vykonanie aj ďalších zmien (napr. § 18 vo vzťahu k oprávneniu súdu ustanoviť v konaní tlmočníka jazyka o ktorom sa možno domnievať, že ho účastník konania ovláda alebo mu rozumie ak nemá k dispozícii tlmočníka materinského jazyka účastníka, ustálenie postupu pri doručovaní výziev súdu a rozhodnutí súdu účastníkovi konania, ktorý neovláda jazyk slovenský a pod.).
Naviac, i keď použitý výraz „ jazyk o ktorom sa predpokladá že mu účastník konania rozumie“ pokladám za správny a z hľadiska konania pred súdom akceptovateľný, ide o výraz, ktorý je pojmovo odlišný od znenia ust. § 18, resp. § 141 ods. 2 Občianskeho súdneho poriadku. 
Bude teda potrebné, vzhľadom na text Smernice Rady 2005/85/ES (kapitola II, článok 10, ods. 2,;  kapitola V, článok 39), komplexne vyriešiť transpozíciu smernice do Občianskeho súdneho poriadku ako procesného predpisu vo vzťahu k preskúmavaniu rozhodnutí, vydaných v rámci azylového konania (a podobne aj vo vzťahu k iným druhom konaní – napr. podľa zákona č. 48/2002 Z.z. o pobyte cudzincov – v ktorých vystupujú účastníci konania, cudzinci, ktorí neovládajú jazyk slovenský) Ministerstvom spravodlivosti SR ako gestorom novelizácie Občianskeho súdneho poriadku.	O

O

O

O

O

O

O

O

O

O

	ČA

N

N

N

N

N

A

N

N

N	Text upravený na „....nedostaví na pohovor"; takéto znenie v sebe zahŕňa aj jeho úmysel nedostaviť sa na pohovor.

Text za bodkočiarkou vypustený z dôvodu duplicity s § 23 ods. 7.

Doručovanie písomností žiadateľovi je upravené v § 7.

Doručovanie písomností žiadateľovi je upravené v § 7.

Pôvodný bod 15 návrhu vypustený.

Navrhované znenie je postačujúce. 

Uvedený návrh ide nad rámec predkladaného návrhu zákona a nespadá do kompetencie Ministerstva vnútra SR.

Uvedený návrh ide nad rámec predkladaného návrhu zákona a nespadá do kompetencie Ministerstva vnútra SR.

Uvedený návrh ide nad rámec predkladaného návrhu zákona a nespadá do kompetencie Ministerstva vnútra SR.
	
Úrad Vysokého komisára OSN pre utečencov v SR	1. K bodu 1
K § 3 ods. 2 písm. e) 
Keďže osoby, s ktorými sa ráta v ustanovení § 3 ods.2 písm. e) sú osoby, ktoré sú obmedzené alebo pozbavené osobnej slobody (nachádzajú sa napríklad v útvare pre zaistenie cudzincov), požiadavka, aby za účelom vstupu do azylového konania podali vyhlásenie na príslušnom policajnom útvare podľa miesta, kde sa cudzinec zdržiava, sa javí ako požiadavka, ktorá kladie pre túto kategóriu osôb istú prekážku vstupu do azylového konania, pretože príslušný policajný útvar je spravidla umiestnený mimo takéhoto zariadenia. 
Odporúčame preto vyjadriť povinnosť zariadenia podľa § 3 ods. 2 písm. e), v ktorom je umiestnený cudzinec, zabezpečiť mu súčinnosť pri podávaní vyhlásenia príslušnému policajnému orgánu.

K §3 odsek 4 prvá veta
Predloženie dokladov totožnosti je oprávnenou požiadavkou v zmysle preskúmania žiadosti o azyl. Navrhované znenie, ktoré ukladá žiadateľovi o azyl povinnosť strpieť zadržanie cestovného dokladu, ako aj iného dokladu totožnosti však ide podľa nášho názoru zbytočne nad nevyhnutne potrebný účel, pričom v súvislosti s navrhovaným znením novely v bode 5 by bolo neprimeraným postihnutím žiadateľov o azyl, ktorí vedia preukázať svoju totožnosť prípadne aj viacerými dokladmi. Ak žiadateľ vlastní doklad o svojej totožnosti je jeho povinnosťou a v jeho vlastnom záujme, aby jeho kópiu predložil v konaní o azyle za účelom preukázanie svojich tvrdení a povinnosťou správneho orgánu v súvislosti s náležitým zistením skutkového stavu zaobstarať si jeho kópiu a založiť ju do spisu. Zadržanie viacerých dokladov totožnosti je však neprimeraným zásahom do práva žiadateľa o azyl. Zbavuje ho totiž možnosti preukázať svoju totožnosť pri iných právnych úkonoch (nielen v súvislosti s konaním o azyle), na ktoré má, aj ako žiadateľ o azyl, na území SR právo. 
Navrhujeme preto nasledovné znenie § 3 odsek 4 prvej vety:
„Policajný útvar po vyhlásení podľa odseku 1 alebo po vstupe cudzinca na územie Slovenskej republiky podľa § 4 ods. 6 zadrží žiadateľovi cestovný doklad alebo iný doklad o jeho totožnosti a vydá mu o tom potvrdenie.“

K §3 odsek 4 posledná veta 
Policajný útvar by po ukončení konania o udelenia azylu mal zadržané doklady cudzincovi vrátiť aj bez požiadania, vzhľadom na osobitný charakter cestovných dokladov, prípadne iných dokladov o totožnosti cudzinca. 
Navrhujeme preto nasledovné znenie § 3 ods. 4 posledná veta:
„Po ukončení konania o udelenie azylu policajný útvar vráti cudzincovi zadržané doklady.“

K §3 ods. 8 prvá veta
V zmysle navrhovaného ustanovenia ak cudzinec požiada o azyl alebo doplnkovú ochranu na nepríslušnom policajnom útvare, môže tento rozhodnúť aj o jeho zaistení. Je potrebné zabezpečiť, aby cudzinci zaistení na policajnom útvare podľa tohto ustanovenia mali zabezpečený efektívny prístup k azylovému konaniu, a ak prejavia takúto vôľu, ich rozhodnutie bolo čo najrýchlejšie oznámené príslušnému orgánu, nakoľko zaistením dochádza k obmedzeniu ich osobnej slobody. 
Na základe uvedeného navrhujeme doplniť do § 3 ods. 8 poslednú vetu v nasledovnom znení: „Ak policajný útvar, ktorý nie je príslušný na prijatie vyhlásenia podľa odseku 2, rozhodne o zaistení cudzinca, ktorý požiada o udelenie azylu alebo doplnkovej ochrany, bezodkladne o uvedenom informuje ministerstvo.“

2. K bodu 5.
K § 5 ods. 1
Doterajšie znenie § 5 považuje preukaz žiadateľa o azyl za doklad o jeho totožnosti počas konania o udelenie azylu. Podľa dôvodovej správy k predmetnému bodu, sa preukaz žiadateľa o azyl v drvivej väčšine prípadov vydával bez možnosti overiť si identitu osoby, vzhľadom na to, že do konania o udelenie azylu vstupujú prevažne nelegálni migranti bez preukázania sa akýmkoľvek dokladom o svojej totožnosti.  Dôvodová správa ďalej uvádza, že („údajne“) mnohí z týchto cudzincov úmyselne zatajujú vlastníctvo cestovného dokladu alebo iného dokladu o svojej totožnosti vydaného v krajine pôvodu alebo v priebehu azylového konania, či v prípade podania ďalšej žiadosti o udelenie azylu zatajujú a menia svoju totožnosť. Preukaz žiadateľa, ktorý mal preukazovať totožnosť osoby, ktorá ho vlastnila, bol údajne často využívaný na iné účely než je azylové konanie.
UNHCR poukazuje na skutočnosť, že minimálne v súvislosti s oprávnením policajta podľa §18 zákona č. 171/1993 Z.z. o Policajnom zbore požadovať preukázanie totožnosti, je dôležité, aby žiadateľ o azyl bol schopný preukázať svoju totožnosť dokladom s jeho fotografiou a osobnými údajmi, ktorý preukazuje jeho postavenie ako žiadateľa o azyl, a zároveň oprávnenosť jeho pobytu na území Slovenskej republiky do času právoplatného rozhodnutia o jeho žiadosti o azyl v zmysle § 22 ods. 1 zákona č. 480/2002 Z.z. o azyle (ďalej len „zákon o azyle“). Súčasne takýto preukaz nemôže byť sám osebe postačujúcim dokladom na uzavretie manželstva, ktorý dôvodová správa uvádza ako jediný príklad zneužitia takéhoto preukazu, v prípade ak je dokladom totožnosti.
Naviac, odňatie možnosti žiadateľa o azyl preukázať svoju totožnosť zodpovedajúcim dokladom prináša neodôvodnený zásah do celého radu ďalších práv, ktoré sú žiadateľom priznávané v zmysle medzinárodných dohovorov  Na základe uvedeného UNHCR upozorňuje, že osobám, ktorým bude v zmysle § 3 ods. 4 zákona o azyle ich doklad totožnosti zadržaný, by mal byť vydaný náhradný doklad s rovnakou preukaznou silou ako doklad totožnosti. 
Na základe uvedeného navrhujeme bod 5 vypustiť z návrhu a následne upraviť text predloženej novely zákona.
Túto pripomienku považujeme za zásadnú.

3. K bodu 6.
Z porovnania obsahu existujúceho § 5 ods.3 a navrhovaného znenia vyplýva, že predkladateľ mal na mysli doplnenie § 5 novým odsekom 4.

4. K bodu 7.
K § 6 ods. 2
V § 6 ods. 2 sa ustanovuje povinnosť žiadateľa o azyl prispieť k spoľahlivému zisteniu skutkového stavu, pravdivou a úplnou výpoveďou o všetkých skutočnostiach súvisiacich so žiadosťou o azyl. § 6 ods.1 by mal zohľadniť vo svojom znení aj povinnosť ministerstva spoľahlivo zistiť skutkový stav v súlade s doterajším znením tohto ustanovenia.
Navrhujeme preto nasledovné znenie § 6 ods. 1 prvej vety:
(1) Poverený zamestnanec ministerstva vykoná s cieľom spoľahlivo zistiť skutkový stav pohovor so žiadateľom; pohovor možno opakovať.

K § 6 ods. 3
§ 6 ods. 3 druhá veta je transpozíciou článku 13 ods. 3 písm. a) Procedurálnej smernice, ktorá by pri plnom prevzatí mala zahŕňať okrem požiadavky na spôsobilosť osoby zohľadniť pri pohovore osobné pomery žiadateľa, najmä maloletej osoby bez sprievodu zákonného zástupcu, aj všeobecné okolnosti prípadu a osobitosti spočívajúce v kultúrnom pôvode žiadateľa a jeho zraniteľnosti. Nakoľko predložený návrh tak nerobí, navrhujeme nasledovné znenie § 6 ods. 3 druhej vety:
„Ministerstvo zabezpečí vedenie pohovoru osobou spôsobilou zohľadniť osobné a všeobecné pomery žiadateľa, vrátane jeho kultúrneho pôvodu a jeho zraniteľnosti, najmä vo vzťahu ku maloletej osobe, ktorú na území Slovenskej republiky nesprevádza zákonný zástupca (ďalej len „maloletý bez sprievodu“)“

K § 6 ods. 5
Príprava maloletého na pohovor by mala byť súčasťou v smernici požadovaného osobitného zaobchádzania s maloletými bez sprievodu. V § 6 ods. 5 by za účelom jednoznačnejšej právnej úpravy sa malo slovo „prípadne “ vypustiť a nasledovný text nahradiť textom a na pohovor ho pripraviť. 
Na základe uvedeného navrhujeme nasledovné znenie § 6 ods. 5:
„(5) Pohovor s maloletým bez sprievodu možno vykonať len za prítomnosti jeho opatrovníka; opatrovník musí mať pred vykonaním pohovoru možnosť informovať maloletého bez sprievodu o význame a možných dôsledkoch pohovoru a na pohovor ho pripraviť.“

5. K bodu 8.
Podľa nášho názoru v súvislosti s doručovaním rozhodnutí nie je dostatočné poučovanie žiadateľov o azyl o mieste umiestnenia informačnej tabule. Poučenie o celom spôsobe doručovania rozhodnutia, vrátane o mieste informačnej tabule by malo byť preto súčasťou poučenia každého žiadateľa o azyl podľa § 4 ods. 2. 
Na základe uvedeného navrhujeme v § 7 vložiť za prvú vetu nasledovný text.
„Ak takéto azylové zariadenie nie je, ministerstvo písomnosť uloží v mieste, ktoré určí a oznámenie o uložení nedoručenej písomnosti vyvesí na informačnej tabuli v tomto mieste. V rámci poučenia podľa § 4 ods. 2; ministerstvo informuje žiadateľa o spôsobe doručovania rozhodnutí podľa tohto ustanovenia, vrátane miesta informačnej tabule.“

6. K bodu 9.
K § 11ods. 1
V prípade uplatňovania konceptu prvej krajiny azylu podľa § 11 písm. a), aj v prípade, že ide o štát, ktorý nie je členským štátom Európskej únie, v spojení s požiadavkou, že žiadateľ môže využívať takto poskytnutú ochranu, je potrebné brať do úvahy, či táto ochrana je účinná a dostupná v praxi. Taktiež by mala byť braná do úvahy schopnosť štátov prijímať utečencov v prípadoch krajín, ktoré podliehajú masívnym prílevom utečencov. Vo všeobecnosti by sa za prvé krajiny azylu nemali považovať štáty, v ktorých UNHCR vykonáva konanie o priznaní štatútu utečenca na základe svojho mandátu, a v prípade ktorých je často potrebné presídlenie osôb, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu, do tretích krajín. Návrat do takejto krajiny azylu by mal byť vylúčený.
Zodpovednosť rozhodnúť o postavení osoby ako utečenca je možné presunúť na iný štát len v prípadoch krajín s porovnateľnými azylovými systémami ochrany a tiež len na základe dohody medzi štátmi, ktorá jasne definuje pravidlá zodpovednosti. Na rozdiel od tejto požiadavky, koncepcia tretej bezpečnej krajiny pôvodu ako ju predpokladá navrhovaná novela umožňuje jednostranné rozhodnutie štátu presunúť zodpovednosť za azylové konania na tretiu krajinu. 
Uplatnenie takejto koncepcie je preto neprijateľné, ak v samotnom azylovom konaní nedôjde k jednoznačnému zisteniu, že osobu možno do takejto krajiny účinne vrátiť, čo v svetle predpokladaného vydania rozhodnutia maximálne do 60 dní odo dňa podania vyhlásenia, bude len ťažko objektívne možné. Použitie navrhovanej koncepcie môže viesť k situácii, že žiadosť o azyl bude na jej základe odmietnutá ako neprípustná a až v následnom vyhosťovacom konaní sa počas následného zaistenia žiadateľa zistí, že návrat do tretej bezpečnej krajiny nie je účinne možný. 
Navrhované ustanovenie tiež nie je prepojené na definíciu tretej bezpečnej krajiny v § 2 písm. m) v bode 1., z ktorého by malo jednoznačne vyplývať, že u žiadateľa o azyl existuje prirodzená väzba na tretiu krajinu, ktorá je silnejšia ako väzba na Slovenskú republiku, zároveň, že iba tranzit cez krajinu sám o sebe nemôže takúto prirodzenú väzbu zakladať. V tretej bezpečnej krajine by podľa § 2 písm. m) bod 2. malo byť rovnako preukázané aj vylúčenie rizika uplatnenia trestu smrti. 
V prípade aplikovania navrhovaného ustanovenia § 11 ods. 1 písm. b) hrozí navyše porušenie požiadavky rovnakého postavenia žiadateľov o azyl, nakoľko niektorí budú môcť byť odmietnutí na jeho základe a na rozdiel od ostatných ich žiadosť nebude posudzovaná z hľadiska splnenia podmienok na udelenie doplnkovej ochrany v zmysle § 13a a §13b. Tieto osoby však môžu byť v situácii, ktorá by udelenie doplnkovej ochrany oprávňovala, napriek tomu, že v prípade uplatnenia konceptu tretej bezpečnej krajiny, sa skúmanie otázky, či by osoba spĺňala podmienky na udelenie doplnkovej ochrany (a či má účinnú a dostupnú možnosť, aby jej doplnková alebo iná podobná forma medzinárodnej ochrany s rovnakým alebo obdobným obsahom ochrany, mohla byť v tretej bezpečnej krajine udelená), nepožaduje.
Poukazujeme tiež na skutočnosť, že v zmysle navrhovanej koncepcie, by tretia bezpečná krajina mala výslovne súhlasiť s umožnením vstupu žiadateľa o azyl na svoje územie a zaviazať sa posúdiť potrebu medzinárodnej ochrany žiadateľa o azyl v spravodlivom azylovom konaní. Zároveň musí byť preukázané, že tretia krajina je schopná a ochotná poskytnúť v individuálnom prípade účinnú ochranu. 
Takémuto riešeniu nebráni ani transpozícia ustanovení Procedurálnej smernice, ktorá podľa článku 39 požaduje, aby štáty zabezpečili, aby každý žiadateľ o azyl mal právo na účinný opravný prostriedok, pričom zároveň ponecháva na vôli štátov, aby tam, kde je to vhodné, zaviedli pravidlá v súlade s ich medzinárodnými záväzkami týkajúce sa priznania odkladného účinku opravného prostriedku. V prípade súčasného uplatnenia spomínaných koncepcií v navrhovanom znení § 11 písm. b) a nepriznania odkladného účinku opravnému prostriedku proti rozhodnutiu vydanému, vzniká na základe navrhovanej zákonnej úpravy riziko rozporu so základným medzinárodnoprávnym princípom non-refoulement, ktorý je obsiahnutý v článku 33 Dohovoru o postavení utečencov, ktorý je Slovenská republika viazaná a ktorý má prednosť pred jej zákonmi.
Navrhujeme preto v § 11 ods. 1 vypustiť písm. b) a nasledujúce písmená premenovať.
Túto pripomienku považujeme za zásadnú.

K § 12 ods. 1 a ods. 2
K § 12 ods. 1 písm. b)
Charakter zjavne neopostatnenej žiadosti opodstatňuje použitie zrýchleného konania spojeného so zníženými procesnými zárukami (opravný prostriedok je potrebné podať do 7 dní a navrhuje sa, aby nemal odkladný účinok) a má sa uplatňovať v prípadoch, v ktorých je z obsahu žiadosti o azyl zrejmé, že ide o žiadosť zjavne neopodstatnenú (žiadosť sa zakladá iba na skutočnostiach, ktoré nie sú relevantné z hľadiska udelenia azylu ani doplnkovej ochrany) alebo žiadosť zjavne podvodnú (ľstivú). V takýchto prípadoch (uvedené v navrhovanom znení § 12 ods. 1 písm. a), môže byť uplatnenie znížených procesných garancií, ako aj urýchlené vydanie negatívneho rozhodnutia opodstatnené a prispievať k efektivite azylového systému.
Navrhovaná úprava § 12 sa opiera o obsah článku 23 ods. 4 Procedurálnej smernice, ktorá dáva štátom možnosť, aby z istých dôvodov urýchlili azylové konanie. Predkladateľ však transponuje uvedené ustanovenie tak, že uvedené dôvody definuje ako dôvody pre vyhodnotenie žiadosti ako zjavne neopodstatnenej. 
Procedurálna smernica pritom vo svojom článku 28 ustanovuje o neopodstatnených žiadostiach, že „...„Bez toho, aby boli dotknuté články 19 a 20 (späťvzatie žiadosti alebo odstúpenie od žiadosti), členské štáty môžu považovať žiadosť o azyl za neopodstatnenú len vtedy, keď rozhodujúci orgán skonštatoval, že žiadateľ nespĺňa požiadavky na postavenie utečenca podľa smernice 2004/83/ES. V prípadoch uvedených v článku 23 ods. 4 písm. b) a v prípadoch neopodstatnených žiadostí o azyl, na ktoré sa vzťahujú všetky okolnosti uvedené v článku 23 ods. 4 písm. a) a c) až o), členský štát smie považovať žiadosť za zjavne neopodstatnenú aj vtedy, ak je to tak definované vo vnútroštátnych právnych predpisoch.“
Súbežné uplatnenie týchto dvoch ustanovení síce umožňuje transpozíciu obsahu Procedurálnej smernice do ustanovenia o zjavne neopodstatnených žiadostiach, ale vyžaduje, aby súčasťou ich preskúmania bola otázka posúdenia splnenia predpokladov na postavenie utečenca. 
Na základe uvedeného možno akceptovať len prebranie dôvodov článku 23 ods. 4 Procedurálnej smernice spôsobom, ako to upravuje navrhované ustanovenie § 12 ods. 2 (žiadosť o azyl musí byť posúdená z hľadiska svojej podstaty ako nespĺňajúca požiadavky § 8, § 10, § 13a a § 13b a skutočnosti uvedené v čl.  23 ods. 4 písm. a) až o) len zdôvodňujú postup v zrýchlenom azylovom konaní). 
Procedurálna smernica pritom ani v článku 23 ods.4, ani v článku 28 neumožňuje v prípade zrýchleného konania alebo neopodstatnenej žiadosti znížiť úroveň garancií v konaní o opravnom prostriedku. Naopak smernica v článku 39 ods. 1 vyzýva štáty, aby zabezpečili, aby každý žiadateľ o azyl mal právo na účinný opravný prostriedok proti rozhodnutiu o jeho žiadosti o azyl, pričom zároveň ponecháva na vôli štátov, aby tam, kde je to vhodné, zaviedli pravidlá v súlade s ich medzinárodnými záväzkami týkajúce sa priznania odkladného účinku opravného prostriedku. 
V prípade uplatnenia niektorého z dôvodov článku 23 ods. 4 smernice (ako je navrhovaná ich  transpozícia v § 12 návrhu zákona), však nepriznanie odkladného účinku opravným prostriedkom proti takýmto rozhodnutiam nie je možné označiť za „vhodné opatrenie v súlade s medzinárodnými záväzkami“ ako požaduje čl. 39 ods. 3 Procedurálnej smernice. 
Navrhované riešenie je neprijateľné aj z dôvodu, že sa dostáva do rozporu so základným medzinárodnoprávnym princípom non-refoulement, ktorý je obsiahnutý v článku 33 Dohovoru o postavení utečencov, ktorý je Slovenská republika viazaná a ktorý má prednosť pred jej zákonmi.
Dôvody, ktoré obsahuje navrhované ustanovenie § 12 ods.1 písm. b) sú naviac formulované vágne a všeobecne, čo je v rozpore s ústavným princípom právnej istoty a právneho štátu (na skutočnosti uvádzané v navrhovanom ustanovení by a pritom v zmysle § 19a odsek 3 malo prihliadnuť pri posudzovaní žiadosti o azyl v azylovom konaní, najmä pod písm. c) a e), podľa ktorých sa pri posudzovaní žiadosti berú do úvahy nielen dôkazy, ale aj súvislosť a hodnovernosť vyhlásenia žiadateľa, neprotirečivosť s dostupnými informáciami o krajine pôvodu, a žiadateľova všeobecná dôveryhodnosť).
Navrhované riešenie v § 12 ods.1 písm. b) je v konečnom dôsledku aj v rozpore so zásadou náležitého zistenia skutkového stavu ako všeobecnou zásadou podľa § 3 ods. 3, ktorou sa spravujú všetky správne konania v zmysle zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (ďalej len Správny poriadok), ako aj zásadou podľa § 3 ods.2 Správneho poriadku, podľa ktorej správny orgán je povinný postupovať v konaní v úzkej súčinnosti s účastníkmi konania, zúčastnenými osobami a inými osobami, ktorých sa konanie týka a dať im vždy príležitosť, aby mohli svoje práva a záujmy účinne obhajovať, najmä sa vyjadriť k podkladu rozhodnutia, a uplatniť svoje návrhy. Nesúvislosť, protirečivosť, nedostatočnosť alebo nepravdepodobnosť údajov uvedených žiadateľom o azyl, ako podmienky zjavnej nehodnovernosti žiadosti uvádzané v tomto ustanovení, a to dokonca alternatívnym výpočtom, by sa mal správny orgán v zmysle spomínanej zásady správneho konania (podľa ktorej má povinnosť urobiť v súčinnosti s účastníkom konania všetko pre to, aby bol náležite zistený skutkový stav) pokúsiť odstrániť, najmä umožnením žiadateľovi o azyl sa k týmto nedostatkom skutkového stavu vyjadriť. 
V zmysle § 32 ods. 1 Správneho poriadku je 	správny orgán povinný zistiť presne a úplne skutočný stav veci a za tým účelom si obstarať potrebné podklady pre rozhodnutie. Pritom nie je viazaný len návrhmi účastníkov konania. Nedostatočnosť údajov predložených žiadateľom o azyl je potrebné vidieť aj v svetle špecifického postavenia utečencov, ktorí v prípade ohrozenia života utekajú z krajiny pôvodu len s naozaj nevyhnutnými vecami, často bez akýchkoľvek dokumentov. „Nepravdepodobnosť“ údajov uvádzaných žiadateľom o azyl nemusí nevyhnutne znamenať neopodstatnenosť tvrdení relevantných z hľadiska § 8, § 10, §13a a §13b, pričom v konaní má byť preskúmaná opodstatnenosť aj údajov, ktoré sa môžu javiť ako nepravdepodobné, ale v konečnom dôsledku sa môžu potvrdiť.
Napokon, navrhované ustanovenie § 12 ods. 1 písm. b) porušuje aj práva takého žiadateľa o azyl, ktorý v konaní o udelenie azylu predloží dôkazy, ktoré preukazujú opodstatnenosť jeho obáv z prenasledovania v zmysle § 8 alebo z vážneho bezprávia, prípadne informácie o krajine pôvodu budú dostatočne preukazovať tieto skutočnosti, no jeho výpoveď bude vyhodnotená ako nesúvislá alebo protirečivá, a preto zjavne nehodnoverná. 
Takýmto postupom by teda osoby, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu, mohli byť úplne vylúčené z ochrany a ocitli by sa v priamom ohrození násilného vyhostenia (zásada non-refoulement je pritom v zmysle čl. 33 Dohovoru zakázaná). 
K § 12 ods. 1 písm d)
Navrhované znenie § 12 ods.1 písm. d) ustanovuje možnosť zamietnuť žiadosť o azyl ako zjavne neopodstatnenú bez preskúmania jej podstaty z dôvodu, že žiadateľ nesplní povinnosť spolupracovať s ministerstvom podľa tohto zákona. 
Nesplnenie povinnosti spolupracovať s ministerstvom však samo o sebe nevylučuje opodstatnenosť obáv z prenasledovania žiadateľa. Na základe uvedeného by nemalo byť dôvodom pre vyhodnotenie žiadosti o azyl ako neopodstatnenej bez transpozície článku 28 ods. 1 Procedurálnej smernice, čiže bez toho, aby sa zistilo, že osoba naspĺňa požiadavky na udelenie azylu alebo doplnkovej ochrany.
Na základe uvedeného navrhujeme vypustiť znenie  § 12 ods. 1 písm. b) a znenie navrhovaného § 12 ods. 1 písm. d) preniesť do ustanovenia § 12 ods. 2 ako nové písm. j). 
Následne v texte § 12 ods. 1 za písm. a) vložiť slovo „alebo“ a zaradiť ako písm. b) text uvedený v návrhu ako § 12 ods. 1 písm. c) 
Túto pripomienku považujeme za zásadnú.

K § 12 ods. 2 písm a)
Záverečný text v navrhovanej formulácii § 12 ods. 2 písm a) „...alebo sa neoprávnene zdržiava na území Slovenskej republiky“ je v zrejmom logickom rozpore s § 22 ods. 1, ktorý ustanovuje oprávnenia žiadateľa o azyl na čas konania o udelenie azylu zdržiavať sa na území Slovenskej republiky oprávnene. 
Navrhujeme preto v § 12 ods. 2 písm a) vypustiť slová „...alebo sa neoprávnene zdržiava na území Slovenskej republiky“.

K § 12 ods. 2 písm c) 
§ 12 ods. 2 písm c) je nepresnou transpozíciou článku 23 ods. 4 písm. d) Procedurálnej smernice. V navrhovanom znení je vynechaný smernicou požadovaný úmysel žiadateľa takýmto konaním zavádzať orgán, ktorý o jeho žiadosti rozhoduje, ako aj skutočnosť, že tieto informácie alebo dokumenty sa týkajú výlučne jeho totožnosti a štátnej príslučnosti. Navrhujeme preto, aby navrhovaný text § 12 ods. 2 písm c) úplne transponoval text Procedurálnej smernice uvedený v jej článku 23 ods. 4 písm. d) smernice.
Navrhujeme nasledovné znenie § 12 ods. 2 písm c):
„c) zavádzal orgány predkladaním nepravdivých informácií alebo dokumentov, alebo zadržiavaním relevantných informácií alebo dokumentov, ktoré sa vzťahujú na jeho identitu a štátnu príslušnosť a ktoré by mohli mať negatívny vplyv na rozhodnutie.“

K § 12 ods. 2 písm d)
V súvislosti s navrhovaným ustanovením § 12 ods. 2 písm d) rovnako upozorňujeme, že ide iba o čiastočnú transpozíciou článku 23 ods. 4 písm. f) Procedurálnej smernice. V navrhovanom znení sa hovorí o úmysle vytvoriť si nepravú totožnosť alebo sťažiť posudzovanie žiadosti, zatiaľ čo Procedurálna smernica používa formuláciu „zlý úmysel“. Utečenci sú však vo svojej špecifickej situácii na úteku z krajiny, kde bol ohrozený ich život, často nútení za účelom úspešného úteku, spoliehať sa na nelegálne spôsoby cestovania do krajiny azylu, niekedy aj cestovať pod falošnou alebo nepravou identitou. V mnohých prípadoch nemajú žiadne doklady totožnosti, pretože boli prevádzačmi, ktorí sa snažia minimalizovať riziko svojho odhalenia,  donútení svoje doklady zničiť ale im ich odovzdať. Aj článok 31 ods. 1 Dohovoru požaduje, aby utečenci neboli postihovaní za nelegálny vstup a pobyt na území krajiny azylu. Úmysel vytvoriť si nepravú totožnosť nemožno označiť za zlý úmysel, pokiaľ v ňom nie je obsiahnutá pohnútka takýmto spôsobom negatívne ovplyvňovať orgán, ktorý o jeho žiadosti rozhoduje. Navrhované znenie § 12 ods. 2 písm d) by preto malo zodpovedať  obsahu článku 23 ods. 4 písm. d) transponovanej Procedurálnej smernice.
Navrhujeme nasledovné znenie § 12 ods. 2 písm d):
„d) je pravdepodobné, že zničil alebo sa zbavil svojho cestovného dokladu alebo iného dokladu totožnosti s úmyslom sťažiť posudzovanie jeho žiadosti.“

K § 12 ods. 4
Znenie navrhovaného odseku 4 za bodkočiarkou je v zrejmom rozpore s článkom 17, odsek 5 Procedurálnej smernice, ktorý v písm. c) požaduje od štátov, aby zabezpečili., že ak sa použije lekárska prehliadka, aby sa rozhodnutie o zamietnutí žiadosti o azyl maloletého bez sprievodu, ktorý sa odmietol podrobiť lekárskej prehliadke, nezakladalo výlučne na tomto odmietnutí. Okrem toho, takéto ustanovenie je aj v rozpore s navrhovaným § 23 ods. 7, podľa ktorého ak sa cudzinec odmietne podrobiť lekárskemu vyšetreniu alebo ak zákonný zástupca alebo opatrovník neudelí súhlas na jeho vykonanie, na konanie podľa tohto zákona sa považuje za plnoletú osobu. Ak sa cudzinec považuje na účely konania za plnoletého nemožno jeho žiadosť o azyl z toho istého dôvodu zamietnuť ako zjavne neopodstatnenú žiadosť maloletého.
Navrhujeme preto nasledovné znenie ustanovenia § 12 ods. 4:
„Ministerstvo nezamietne žiadosť o udelenie azylu ako zjavne neopodstatnenú, ak ide o maloletého bez sprievodu.“
Túto pripomienku považujeme za zásadnú.

7. K bodu 14.
V navrhovanom ustanovení § 17a ods. 1 za slovom zástupca spojku „a“ navrhujeme nahradiť spojkou „alebo“.

V navrhovanom ustanovení § 17b ods. 1 za slovom azylantovi spojku „a“ navrhujeme nahradiť spojkou „alebo“.

V navrhovanom ustanovení § 17b ods. 3 navrhujeme za slovom „dňom“ vypustiť čiarku a slová „keď sa jej prijatie odoprelo“ nahradiť slovami „bezdôvodného odopretia jej prijatia.“

8. K bodu 15
Navrhované ustanovenie zakladá povinnosť pre ustanoveného právneho zástupcu účastníka konania, aby predkladal ministerstvu informácie týkajúce sa krajiny pôvodu v overenom preklade do slovenského jazyka spolu s pôvodným textom. Je pravdou, že Procedurálna smernica vo svojom čl. 8 ods. 4 umožňuje, aby členské štáty ustanovili pravidlá o preklade dokumentov potrebných na preskúmanie žiadosti, no zrejme to nie je možné urobiť spôsobom, ako navrhuje predkladateľ. Navrhované riešenie nie je v súlade s princípom právneho štátu a rovnosti, nakoľko účastníka konania, ktorý má zvoleného právneho zástupcu zjavne znevýhodňuje voči účastníkovi konania, ktorý takéhoto zástupcu nemá. V oboch prípadoch pritom platí ustanovenie § 19a ods. 1 písm. a) a b) zákona o azyle, z zmysle ktorého „Ministerstvo posúdi každú žiadosť o udelenie azylu jednotlivo a zohľadní pritom všetky dôležité skutočnosti týkajúce sa krajiny pôvodu žiadateľa v čase rozhodovania o žiadosti o udelenie azylu vrátane právnych predpisov krajiny pôvodu a spôsobu, akým sa uplatňujú a vyhlásenia a dokumentáciu predloženú žiadateľom vrátane informácií o tom, či bol alebo môže byť subjektom prenasledovania alebo vážneho bezprávia.
Na základe uvedeného navrhujeme vypustiť bod 15 návrhu
Túto pripomienku považujeme za zásadnú.

9. K bodu 21
K § 20 ods. 5 
Dodržanie 60 dňovej lehoty, ktorá sa v súlade s § 11 ods. 2 a §12 ods. 3 zákona považuje za lehotu na vydanie rozhdodnutia nemožno chápať tak, ako sa navrhuje v znení § 20 ods. 5. Doržanie 60 dňovej lehoty pre rozhodnutie v konaní o zamietnutí žiadosti ako neprípustenej alebo ako zjavne neodpostatnenej, totiž v sebe, v záujme zachovania požiadavky procesnej istoty účastníka konania, zahŕňa tiež riadne oznámenie rozhodnutia účastníkovi konania. Uvedené bolo potvrdené aj súdnym rozhodovaním. (...opačný výklad, t.j., že rozhodujúci je vlastný dátum vydania rozhodnutia bez ohľadu na to, kedy bude rozhodnutie doručené, by mohol viesť k absurdným dôsledkom, kedy by mohlo byť rozhodnutie doručené po mnohých mesiacoch ba i rokoch, pričom zmysel a účelnosť zrýchleného správneho konania by stratili svoje opodstatnenie. Napr. KS Bratislava, č. 11 Saz 28/2004 zo dňa 31.5.2004)
Na základe uvedeného navrhujeme zo znenia § 20 ods. 5 vypustiť text „...podľa § 11 ods. 2, § 12 ods. 3 a“.
Túto pripomienku považujeme za zásadnú.

10. K bodu 24
K §21 ods.1 prvá veta
Vyňatie rozhodnutia o odňatí azylu podľa navrhovaného znenia § 15 ods. 2 písm i) spod možnosti podať opravný prostriedok na súde spôsobuje nesúlad s požiadavkou Procedurálnej smernice v článku 39 ods. 1 písm e) na zabezpečenie účinného opravného prostriedku pred súdnym orgánom v každom konaní o odňatí postavenia utečenca. 
Na základe uvedeného navrhujeme, aby z navrhovaného znenia § 21 ods. 1 prvej vety sa vypustili slová „...okrem rozhodnutia podľa § 15 ods.2 písm.i),“.

11. K bodu 25
V navrhovanom ustanovení § 21 ods. 2 sa konštatuje, že proti rozhodnutiu, ktorým bola žiadosť o udelenie azylu zamietnutá ako neprípustná podľa § 11 ods. 1 písm. a) alebo c) až f), možno podať opravný prostriedok na súd 10) do siedmich dní od jeho doručenia; podanie opravného prostriedku nemá odkladný účinok, ak súd nerozhodne inak. 
Upozorňujeme, že v ustanovení § 11 ods. 1 sa písm. f) nenachádza

12. K bodu 26
K § 22 ods.1
Navrhované ustanovenie výnimky z medzinárodne uznanej zásady, v zmysle ktorej žiadateľ sa do času právoplatného rozhodnutia v konaní o azyle zdržiava na území Slovenskej republiky oprávnene (požadované aj Dohovorom o postavení utečencov) v znení § 22 ods. 1 zákona, ktorej základom je článok 7 ods. 2 Procedurálnej smernice (ktorý však Slovenská republika nemá povinnosť transponovať) a zákon č. 403/2004 Z.z, o európskom zatýkacom rozkaze, nezohľadňuje právne následky vydania osoby do iného členského štátu v súvislosti s uplatňovaním Dublinského nariadenia. 
Zákon o európskom zatýkacom rozkaze totiž neberie do úvahy prebiehajúce azylové konanie, najmä nie skutočnosť, ak štát, ktorý vydá žiadateľa o azyl podľa tohto zákona do iného členského štátu, je zároveň aj štátom, ktorý je v zmysle Dublinského nariadenia zodpovedný za posúdenie tejto žiadosti o azyl. Dublinské nariadenie síce umožňuje prevzatie zodpovednosti za posúdenie žiadosti o azyl členským štátom, do ktorého bude osoba vydaná, ale ide o možnosť prijímajúceho štátu, nie povinnosť, ktorú možno žiadať splniť. Rovnako nevyriešenou ostáva aj otázka, aké právne následky bude mať vydanie cudzinca podľa zákona o európskom zatýkacom rozkaze, ktorý sa v Slovenskej republike nachádza ako žiadateľ v konaní o udelenie azylu, ktoré neskončilo právoplatným rozhodnutím. Zastavenie konania podľa § 19 ods. 1 nie je aplikovateľné a vydanie rozhodnutia v jeho neprítomnosti by v takomto prípade zmarilo možnosť cudzinca brániť sa opravným prostriedkom pred súdom.
Navrhujeme preto, vypustiť bod 26 z návrhu.

13. K bodu 38
Navrhuje sa vložiť do ustanovenia § 27a ods. 3 sa za prvú vetu novú druhú veta, ktorá znie: „Ak sa cudzincovi uvedenému v prvej vete poskytuje rodičovský príspevok podľa osobitného predpisu, ministerstvo mu zabezpečí len ubytovanie, stravovanie alebo stravné.“. V zmysle uvedeného návrhu by cudzinec, ktorý dostane rodičovský príspevok, by na rozdiel od ostatných cudzincov nemal byť oprávnený na základné hygienické potreby a vreckové. V zmysle § 1 zákona č. 280/2002 Z.z. o rodičovskom príspevku, rodičovský príspevok je štátna sociálna dávka, ktorou štát prispieva rodičovi na zabezpečovanie riadnej starostlivosti o dieťa. Predkladateľ teda predloženým návrhom sankcionuje poberateľa rodičovského príspevku, ktorý nie je určený pre jeho potreby. Navrhované ustanovenie je preto podľa nášho názoru v rozporu s ústavným princípom rovnosti, ako aj so záväzkami SR, ako sú obsiahnuté v čl. napr. 3, 23, 24 Dohovoru o postavení utečencov, ktorým je Slovenská republika viazaná a ktorý má prednosť pred jej zákonmi.
Na základe uvedeného navrhujeme vypustiť bod 38
Túto pripomienku považujeme za zásadnú.

14. K bodu 42
Transponovaná smernica v čl. 21 zaväzuje členské štáty, aby umožnili UNHCR 
a) prístup ku žiadateľom o azyl, vrátane zadržaných a zdržiavaných v tranzitnej zóne na letisku alebo v prístave;  
b) prístup k informáciám o jednotlivých žiadateľoch o azyl, o priebehu konania a o prijatých rozhodnutiach, ak s tým žiadateľ o azyl súhlasí; 
c) pri výkone svojej dozornej úlohy podľa článku 35 Ženevského dohovoru predkladať ktorémukoľvek príslušnému  orgánu svoje názory k jednotlivým žiadostiam o azyl v ktorejkoľvek etape konania. 
V odseku 2 konštatuje, že uvedené sa uplatňuje aj na organizáciu, ktorá pracuje na 
území dotknutého členského štátu v mene UNHCR na základe  dohody s týmto členským štátom. 
Navrhované znenie § 42 transponuje povinné ustanovenie Procedurálnej smernice jednak nedôsledne a jednak nadmieru reštriktívne (požiadavka predchádzajúceho písomného súhlasu účastníka konania). Navrhovaný text sa dostáva aj do rozporu s čl. 25 a 35 Dohovoru o postavení utečencov, ktorým je Slovenská republika viazaná a ktorý má prednosť pred jej zákonmi.
Na základe uvedeného navrhujeme nasledovné znenie § 42
					„§ 42
(1) Ministerstvo umožní úradu vysokého komisára prístup k žiadateľom o azyl, vrátane osôb zadržaných a zdržiavaných v tranzitnej zóne na letisku alebo v prístave a spolupracuje s ním v priebehu konania o azyle. Poverený zástupca úradu vysokého komisára má právo kedykoľvek nadviazať kontakt s účastníkom konania. 
(2) Ministerstvo poverenému zástupcovi úradu vysokého komisára, ak s tým účastník konania súhlasí,
a)	umožní zúčastniť sa na konaní o azyle v ktoromkoľvek štádiu,
b)	umožní nahliadať do spisu účastníka konania,
c)	oznámi rozhodnutie v konaní o azyle.
(3) Údaje, s ktorými sa poverený zástupca úradu vysokého komisára oboznámil pri nahliadaní do spisu alebo pri ústnom pohovore, je oprávnený používať len na potreby plnenia úloh podľa medzinárodnej zmluvy.2)
(4) Úrad vysokého komisára je oprávnený pri výkone svojej dozornej úlohy podľa článku 35 Ženevského dohovoru predkladať ktorémukoľvek príslušnému orgánu svoje názory k jednotlivým žiadostiam o azyl v ktorejkoľvek etape konania. 
(4) Ustanovenia odsekov 1 až 4 sa primerane vzťahujú aj na organizáciu konajúcu v mene úradu vysokého komisára na území Slovenskej republiky na základe dohody s ministerstvom.
Túto pripomienku považujeme za zásadnú.	O

O

O

O

Z

O

O

O

O

O

Z

Z

O

O

O

Z

O

O

O

Z

Z

O

O

O

Z

Z

	N

A

N

N

A

A

N

ČA

A

A

ČA

ČA

A

A

A

A

N

N

ČA

A

N

N

A

N

ČA

ČA	V prípade zaisteného cudzinca je policajný útvar v zariadení pre zaistenie cudzincov vždy príslušný na prijatie vyhlásenia; v prípade cudzincov umiestnených v iných zariadeniach, je povinnosť zariadenia poskytnúť cudzincovi súčinnosť pri uplatňovaní jeho práv upravená osobitnými predpismi (napr. zákon o výkone väzby, zákon o výkone trestu odňatia slobody).

Povinnosť policajta vrátiť zadržané doklady ex offo by bola v praxi neuskutočniteľná vzhľadom na to, že nemá vedomosť o tom, kde sa cudzinec nachádza. Preto je potrebné od neho vyžadovať súčinnosť pri vrátení dokladov tým, že o ne požiada.

Postup policajného útvaru, ktorý nie je príslušný na prijatie vyhlásenia, je upravený v § 3 ods. 8.

Preukaz žiadateľa sa bude považovať za doklad o jeho totožnosti v prípade, ak mu bude vydaný na základe zadržaného cestovného dokladu alebo iného dokladu totožnosti

Navrhovaným znením § 6 ods. 1 sa zosúlaďuje zákon o azyle so správnym poriadkom, konkrétne s § 3 ods. 4 a § 34 ods. 5.

Text upravený tak, aby nadväzoval na § 19 ods. 1 písm. c).

Podľa záverov z rozporového konania konaného v dňoch 19. a 20. júna 2007 bol text § 11 ods. 1 písm. a) doplnený o podmienku efektívnosti azylu pre žiadateľa udeleného v inom ako členskom štáte EÚ.
Koncept bezpečnej tretej krajiny v písmene b) sa ponechal.

Pôvodné ustanovenie § 12 ods. 1 písm. b) bolo preformulované a premiestnené do § 12 ods. 2 ako písmeno d); § 12 ods. 1 písm. d) bol doplnený o následok znemožnenia posúdenia žiadosti.

Ustanovenie doplnené o úmysel žiadateľa sťažiť posudzovanie žiadosti o udelenie azylu.

Ustanovenie doplnené o úmysel žiadateľa sťažiť posudzovanie žiadosti o udelenie azylu.

Text za bodkočiarkou vypustený z dôvodu duplicity s § 23 ods. 7.

Ide o výpočet subjektov, nie o alternatívy.

Ide o výpočet subjektov, nie o alternatívy.

Text upravený.

Od zásadnej pripomienky ustúpené na rozporovom konaní konanom v dňoch 19. a 20. júna 2007.

Ide o hmotno-právnu lehotu, nedodržaním ktorej zaniká azylantovi právo podať žiadosť o udelenie azylu na dobu neurčitú.

Text upravený.

Rozšírenie výnimky z oprávnenosti žiadateľa zdržiavať sa na území Slovenskej republiky je potrebné  napr. v prípade vydania žiadateľa do cudziny podľa Trestného poriadku.

Text upravený na základe dohody s Ministerstvom práce, sociálnych vecí a rodiny SR.

Text upravený na základe dohody prijatej na rozporovom konaní konanom v dňoch 19. a 20. júna 2007.
	
Vysvetlivky:

Typ pripomienky: O – obyčajná,
	Z – zásadná.

Spôsob vyhodnotenia: A – akceptovaná,
	ČA – čiastočne akceptovaná,
	 N – neakceptovaná.