Dôvodová správa 

Všeobecná časť' 

Navrhovaný zákon má zmeniť a doplniť zákon Národnej rady SR číslo 168 zo 17.mája 1996 Z. z. o cestnej doprave v znení neskorších predpisov a zákon číslo 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní v znení neskorších predpisov. 

	Hlavný dôvod predloženia návrhu zákona spočíva v tom, že treba pokračovať' v procese harmonizácie vnútroštátnych právnych predpisy s právom EU v tejto oblasti a v záujme fungovania vnútorného trhu a zapojenia slovenských dopravcov do medzinárodnej deľby prepravnej práce postupne zavádzať pravidlá EU v oblasti podnikania v cestnej doprave do praxe tak, aby ku dňu vstupu SR boli kompatibilné. Okrem toho treba upresniť ustanovenia zákona, ktoré sa týkajú pravidelnej autobusovej dopravy najmä oblasť výkonov vo verejnom záujme a ich financovanie.

Návrh zákona prihliada na viaceré dokumenty Eurpskej únie s cieľom zosúladiť vykonávanie cestnej dopravy v Slovenskej republike a v jej členských štátoch. Predmetom reglementácie v Eurpskej únii sú najmä podmienky vstupu na trh v cestnej doprave a osobitne podmienky, ktoré musia spĺňať dopravcovia pri preprave osôb a tovaru. Rozsah práv a povinnosti dopravcov v navrhovanom zákone vychádza najmä z týchto smerníc a nariadení:

-	Smernica Rady 96/26/ES z 29. apríla 1996 o prístupe k profesii dopravcu cestnej nákladnej a osobnej dopravy a o vzájomnom uznávaní diplomov, osvedčení a iných úradných dokumentov o kvalifikácii určených na to, aby sa týmto dopravcom uľahčilo uplatňovanie práva na slobodu etablovania vo vnútroštátnej a medzinárodnej doprave v znení smernice 98/76/ES,

-	Nariadenie Rady (EHS) č.3916/90 z 21. decembra 1990 o opatreniach v prípade krízy na trhu cestnej nákladnej dopravy,

-	Nariadenie Rady (EHS) č.881/92 z 26. marca 1992 o prístupe k trhu cestnej nákladnej dopravy pri prepravách v rámci, do a zo Spoločenstva alebo v tranzite,

-	Smernica Rady 84/647/EHS z 19.decembra 1984 o používaní vozidiel v nákladnej doprave prenajatých bez vodičov, v znení smernice Rady 90/398/EHS z 24. júla 1990,

-	Nariadenie Rady (EHS) č.4058/89 z 21. decembra 1989 o tvorbe cien v cestnej nákladnej doprave medzi členskými štátmi,

-	Nariadenie Rady (EHS) č.684/92 zo 16. marca 1992 na zavedenie spoločných pravidiel pre medzinárodnú autobusovú dopravu,

-	Smernica Rady 96/36/ES z 3. júna 1996 o menovaní a odbornej spôsobilosti bezpečnostných poradcov pre preprave nebezpečných vecí cestnou, železničnou a vodnou dopravou,

-	Smernica Rady 95/50/ES zo 6.októbra 1995 o jednotnom postupe pre kontroly prepravy nebezpečných vecí na cestách,

-	Smernica Rady 92/106/EHS zo 7.decembra 1992  o stanovení spoločných pravidiel na určité prepravy v rámci kombinovanej dopravy medzi členskými štátmi,

-	Nariadenie Rady ministrov EHS č. 1893/91 o akciách členských štátov týkajúcich sa základných záväzkov z koncepcie verejnej služby v doprave železničnej, cestnej a po vnútrozemských vodných cestách (ustanovenia o výkonoch vo verejnom záujme).

	Návrh zákona v súlade s týmito smernicami v porovnaní so zákonom NR SR č. 168/1996 Z. z. najmä:

a) 	rozširuje z dopravno-politických dôvodov  platnosť zákona aj pre vozidlá o celkovej hmotnosti nad 3,5 tony, vrátane vozidiel taxislužby,
b) 	rozširuje platnosť zákona pri prepravách nebezpečných vecí, živých zvierat a rýchloskaziteľného tovaru aj v doprave, ktorá nie je podnikaním,
c) 	rozširuje požiadavku splnenia finančnej spoľahlivosti aj na  vnútroštátnu nákladnú a osobnú dopravu, novo definuje požiadavku na odbornú spôsobilosť,
d) 	bližšie definuje verejný záujem v pravidelnej autobusovej doprave,
e) 	spôsob financovania výkonov vo verejnom záujme.

Navrhovaný zákon bude mat' dopad na rozpočet samosprávnych krajov a krajských úradov - výdavky na pokrytie úbytku tržieb z titulu poskytovania zliav cestovného a na zabezpečenie obslužnosti územia, ako aj na rozpočty tých obcí, ktoré povoľujú vykonávanie pravidelnej autobusovej dopravy na ich území. Výška týchto výdavkov sa upresňovala  každoročne v zákone o štátnom rozpočte a je závislá od úrovne taríf a možností štátneho rozpočtu. Napr. v roku 2002 bude činiť 1 023 550 tis. Sk z toho 122 600 tis. (výdavky na pokrytie strát v mestskej hromadnej doprave v 53 mestách) približne rovnaká suma sa predpokladá aj na rok 2003 a na ďalšie roky. Okrem toho v rámci záväzných limitov dotácií obciam na rok 2002 bežné výdavky na mestskú verejnú dopravu v mestách Banská Bystrica, Bratislava, Košice, Prešov a Žilina činia spolu 1 044 400 tis. Sk, z ktorých sa časť použije aj na vyrovnanie strát, ktoré vznikajú v pravidelnej autobusovej doprave na území mesta.

V prípade, že Ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií SR poverí odovzdávaním zahraničných prepravných povolení krajské úrady nebude to mať negatívny dopad na štátny rozpočet, pretože agenda sa bude zabezpečovať súčastným stavom pracovníkov na odboroch dopravy na krajských úradoch. Pretože odovzdávanie prepravných povolení podlieha správnym poplatkom, má a bude mať uplatňovanie navrhovaného zákona pozitívny dopad na štátny rozpočet v príjmovej časti asi vo výške 45 mil. Sk. Pôsobnosť okresných úradov v cestnej doprave sa novelou stáva nadbytočnou, doterajšie kompetencie prechádzajú na krajské úrady. Tým sa docieli i úspora pracovníkov na úseku štátnej správy.
Ministerstvo financií SR vo svojom stanovisku ( list č. 21639/2001- 81) uviedlo, že v navrhovanej novele zákona sa okrem širšieho vymedzenia výkonov vo verejnom záujme predpokladá plné vyrovnanie straty (podľa doterajšieho znenia sa umožňovala aj iná kompenzácia straty). Požadovalo, aby návrh zákon rešpektoval možnosti štátneho rozpočtu na príslušný rozpočtový rok. Požiadavke bolo vyhovené. 

Rada hospodárskej a sociálnej dohody Slovenskej republiky má v pláne prerokovať materiál 26. apríla 2002.

Rozsah pôsobnosti správnych orgánov sa v porovnaní s terajšou úpravou mení  len v zavedení povoľovacej činnosti v medzinárodnej cestnej nákladnej doprave, v medzinárodnej nepravidelnej autobusovej doprave a v medzinárodnej taxislužbe ako požiadavky, ktorá vyplýva z medzivládnych dohôd o medzinárodnej cestnej doprave a z niektorých smerníc a nariadení EÚ.

Základnou podmienkou podnikania v cestnej doprave je úradné povolenie podnikať. Toto ustanovenie nadväzovalo na živnostenský zákon, podľa ktorého podnikanie v cestnej motorovej doprave (§26 a príloha č.3 skupina 314 živnostenského zákona), s výnimkou verejnej pravidelnej osobnej cestnej dopravy, a v taxislužbe bolo koncesovanou živnosťou a podnikanie v cestnej nemotorovej doprave voľnou ohlasovanou živnosťou (§19 písm.a) §25 živnostenského zákona). prava podnikania vo verejnej pravidelnej osobnej cestnej doprave, ktorou sa rozumie pravidelná autobusová doprava, bola a aj doteraz je vyňatá z režimu živnosti (§3 ods.2 písm. m) živnostenského zákona), a preto jej povoľovanie je podrobne upravené v zákone 168/1996 Z.z. v znení neskorších predpisov.

	Smernica Rady 96/26/ES z 29. apríla 1996 o prístupe k profesii dopravcu cestnej nákladnej a osobnej dopravy a o vzájomnom uznávaní diplomov, osvedčení a iných úradných dokumentov o kvalifikácii určených na to, aby sa týmto dopravcom uľahčilo uplatňovanie práva na slobodu etablovania vo vnútroštátnej a medzinárodnej doprave v znení Smernice 98/76/ES má regulačný charakter, ktorý sa uplatňuje kvalitatívnymi kritériami. V zmysle tejto smernice treba oproti terajšiemu stavu rozšíriť najmä požiadavku splnenia finančnej spoľahlivosti, ktorá je vyjadrená na vozidlo aj na  vnútroštátnu nákladnú a osobnú dopravu . Minimálne raz za päť rokov treba kontrolovať plnenie podmienok na udelenie povolenia na podnikanie. Smernica tiež stanovuje požiadavky na splnenie podmienok odbornej spôsobilosti osobitne za vnútroštátnu dopravu a nad jej rámce tiež pre medzinárodnú cestnú dopravu.

Okrem toho treba zaviesť mechanizmus sledovania trhu v medzinárodnej cestnej doprave a prijímania opatrení v prípade krízy na trhu (napr. obmedzovanie počtu vozidiel a dopravcov vykonávajúcich medzinárodnú dopravu). Z nariadenia Rady (EHS) č.881/92 z 26. marca 1992 o prístupe k trhu cestnej nákladnej dopravy pri prepravách v rámci, do a zo Spoločenstva alebo v tranzite a z nariadenia Rady (EHS) č.684/92 zo 16. marca 1992 na zavedenie spoločných pravidiel pre medzinárodnú autobusovú dopravu vyplýva, že medzinárodnú cestnú nákladnú dopravu a medzinárodnú autobusovú dopravu môžu vykonávať len dopravcovia, ktoré majú oprávnenie vykonávať medzinárodnú dopravu podľa vnútroštátnych predpisov. Osobitné oprávnenie na vykonávanie medzinárodnej cestnej doprave musí slovenskí vnútroštátny dopravca aj podľa medzivládnych dohôd o medzinárodnej cestnej doprave, ktorými je SR viazaná.

	Vzhľadom na to, že súčasný zákon NR SR č.168/1996 Z, z. o cestnej doprave v znení neskorších predpisov nepozná „oprávnenie na podnikanie v medzinárodnej cestnej  nákladnej, autobusovej doprave a v taxislužbe“ a živnostenské oprávnenie podľa živnostenského zákona oprávňuje podnikateľa vykonávať živnosť v cestnej motorovej doprave len na celom území Slovenskej republiky, je nutné osobitne upraviť podmienky pre podnikanie v medzinárodnej cestnej nákladnej doprave, v medzinárodnej nepravidelnej autobusovej doprave a v medzinárodnej taxislužbe. Túto osobitnú úpravu vyžaduje aj mechanizmus sledovania trhu v medzinárodnej cestnej doprave a prijímania opatrení v prípade krízy na trhu (napr. obmedzovanie počtu vozidiel a dopravcov vykonávajúcich medzinárodnú dopravu), čo povoľovanie podľa živnostenského zákona neumožňuje.

	Navrhované zmeny v povoľovacom konaní nebudú mať žiadne zvýšené nároky na štátny rozpočet.

Doložka zlučiteľnosti návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie

1.	Navrhovateľ právneho predpisu:	
Vláda Slovenskej republiky

2.	Názov návrhu právneho predpisu:	
	Návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Národnej rady Slovenskej republiky č.168/1996 Z. z. o cestnej doprave v znení neskorších predpisov  a zákon č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní  (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov

3.	Záväzky Slovenskej republiky vo vzťahu k Európskym spoločenstvám a Európskej únii:
a)	identifikácia predmetu návrhu právneho predpisu z pohľadu Európskej dohody o pridružení, Národného programu pre prijatie acquis communautaire, Partnerstva pre vstup, Bielej knihy, screeningu a plánu legislatívnych úloh vlády SR
-	návrh zákona podľa Európskej dohody o pridružení:
-    patrí medzi prioritné oblasti podľa čl. 70 a 82 – doprava 
-	návrh zákona podľa Národného programu pre prijatie acquis 2001:
-    patrí medzi prioritné úlohy v Kapitole 9 – Dopravná politika
-	návrh zákona podľa Partnerstva pre vstup z roku 2001:
-	patrí medzi priority v oblasti doprava 
-	návrh zákona podľa Bielej knihy (Príprava asociovaných krajín strednej a východnej Európy na integráciu do vnútorného trhu Európskej únie):
-	aproximácia smerníc je prioritnou úlohou podľa kapitoly 6 – Doprava (I. Cestná doprava - 1. Prístup na trh, 2. Technika a bezpečnosť, 3. Finančná harmonizácia, 4. Sociálna harmonizácia)
-	návrh zákona podľa Screeningu 2001:
-    patrí medzi prioritné úlohy v Kapitole 9 – Dopravná politika
-	návrh zákona je podľa uznesenia vlády SR č. 1154 z 12. 12. 2001 zahrnutý do prioritných úloh vlády SR vyplývajúcich z Pravidelnej správy  EK o pripravenosti  SR na členstvo v EÚ z 13. 11. 2001 (úloha ministra DPT č. B.21)
-	návrh zákona je podľa uznesenia vlády SR č. 1203 z 19. 12. 2001 zahrnutý do Plánu legislatívnych úloh vlády SR na rok 2002 (úloha ministra DPT č. 21)

b)	identifikácia záväzkov vyplývajúcich zo schválených negociačných pozícií v príslušnej kapitole, ktorá je predmetom návrhu právneho predpisu:
- v negociačnej pozícii ku Kapitole 9 – Dopravná politika Slovenská republika prevzala na seba záväzok akceptácie acquis a pripravenosti na jeho implementáciu v plnom rozsahu k referenčnému dátumu vstupu do Európskej únie k 1. 1. 2004.

4.	Problematika návrhu právneho predpisu:
	a) je upravená v práve Európskych spoločenstiev najmä nasledovnými normami:

-  smernica Rady 96/26/ES z  29. apríla 1996 o prístupe k profesii dopravcu cestnej nákladnej a osobnej dopravy a o vzájomnom uznávaní diplomov, osvedčení a iných úradných dokumentov o kvalifikácii určených na to, aby sa týmto dopravcom uľahčilo uplatňovanie práva na slobodu etablovania vo vnútroštátnej a medzinárodnej doprave v znení smernice Rady  98/76/ES,
-  nariadenie Rady (EHS) č. 3916/90 z 21. decembra 1990 o opatreniach v prípade krízy na trhu cestnej nákladnej dopravy,
- nariadenie Rady (EHS) č. 881/92 z 26. marca 1992 o prístupe k trhu cestnej nákladnej dopravy pri prepravách v rámci, do a zo Spoločenstva alebo v tranzite,
- smernica Rady 84/647/EHS z 19. decembra 1984 o používaní vozidiel v nákladnej doprave prenajatých bez vodičov, v znení smernice Rady 90/398/EHS z 24. júla 1990,
- nariadenie Rady (EHS) č. 4058/89 z 21. decembra 1989 o tvorbe cien v cestnej nákladnej doprave medzi členskými štátmi,
- nariadenie Rady (EHS) č. 684/92 z 16. marca 1992 na zavedenie spoločných pravidiel pre medzinárodnú autobusovú dopravu, v znení nariadenia (ES) č. 11/98 z 11. decembra 1997
- smernica Rady 96/35/ES z 3. júna 1996 o menovaní a odbornej spôsobilosti bezpečnostných poradcov pre prepravu nebezpečných vecí cestnou, železničnou a vodnou dopravou,
- smernica Rady 95/50/ES zo 6. októbra 1995 o jednotnom postupe pre kontroly prepravy nebezpečných vecí na cestách, v znení smernice 2001/26/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 7. mája 2001.

5.	Stupeň zlučiteľnosti  návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a Európskej únie:
b) čiastočná

Do návrhu novely zákona nemohli byť ešte transponované časti smernice Rady 96/26/ES z 29. apríla 1996 o prístupe k profesii dopravcu cestnej nákladnej a osobnej dopravy a o vzájomnom uznávaní diplomov, osvedčení a iných úradných dokumentov o kvalifikácii určených na to, aby sa týmto dopravcom uľahčilo uplatňovanie práva na slobodu etablovania vo vnútroštátnej a medzinárodnej doprave v znení smernice Rady 98/76/ES, oblasť bezúhonnosti, podľa ktorej sa za bezúhonného nepovažujú aj fyzické osoby, ktoré boli usvedčené zo spáchania závažných priestupkov proti platným všeobecne záväzným právnym predpisom týkajúcich sa odmeňovacích (platových) a pracovno-právnych podmienok, najmä predpisov týkajúcich sa doby jazdy a odpočinku, ďalej týkajúcich sa hmotnosti a rozmerov úžitkových vozidiel, bezpečnosti cestnej dopravy a bezpečnosti vozidla, ochrany životného prostredia a iných predpisov týkajúcich sa pracovných podmienok.

Uplatňovanie tejto požiadavky zatiaľ neumožňuje právny poriadok Slovenskej republiky. Požiadavka musí byť splnená ku dňu vstupu SR do EÚ a jej splnenie si vyžaduje novelu napr. zákona o pozemných komunikáciách, Zákonníka práce, ako aj zákona o priestupkoch.

Do zákona bola plne transponovaná smernica rady č. 84/647/EHS o používaní vozidiel prenajatých bez vodiča na prepravu tovaru cestnou dopravou v znení smernice Rady 90/398/EHS.

Smernica 96/35/ES o menovaní a odbornej spôsobilosti bezpečnostných poradcov bola transponovaná len čiastočne. Jej plná implementácia bude riešená vydaním vykonávacieho predpisu.
Podobne smernica Rady 95/50/ES o jednotnom postupe pre kontroly prepravy nebezpečných vecí na cestách, v znení smernice 2001/26/ES Európskeho parlamentu a Rady bola transponovaná len čiastočne. Jej plná implementácia bude riešená vydaním vykonávacieho predpisu.

Návrh novely zákona vytvára podmienky pre plnú implementáciu nariadení Rady (EHS) č. 4058/89, 3916/90, 881/92 a 684/92 v znení nariadenia Rady (ES) č. 11/98. 
Niektoré ustanovenia týchto nariadení bude možné uplatňovať až po vstupe Slovenskej republiky do EÚ.

6.	Gestor (spolupracujúce rezorty):

MDPT SR (MV SR, MF SR, MPSVR SR) 

7.	Účasť expertov pri príprave návrhu nariadenia a ich stanovisko k zlučiteľnosti návrhu nariadenia s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie (špecifikácia úrovne a spôsobu expertnej úrovne a spôsobu expertnej účasti, napr. konzultácie apod.):

nie

B. 	Osobitná časť' 

K bodom 1 a 2: Predmetom zákona 168/1996 Z. z. je reglementácia spoločenských vzťahov vznikajúcich v súvislosti s podnikaním v cestnej doprave vykonávanej motorovými vozidlami. Ide o špeciálnu právnu úpravu vo vzťahu k Obchodnému zákonníku . 

Tento zákon neupravuje problematiku vykonávania cestnej dopravy, ktorá nemá povahu podnikania podľa §2 a 610 Obchodného zákonníka. Povahu podnikania nemá cestná doprava, ktorú vykonáva vlastník motorového vozidla na plnenie úloh, na ktoré bol zriadený, alebo pre seba. Sem patrí napr. cestná doprava vozidiel ozbrojených síl a ozbrojených zborov, vozidiel zdravotnej správy, vozidiel požiarnej ochrany, vozidiel pošty a podobne, ktorých spoločným znakom je, že preprava osb a vecí je plnením úloh, na ktoré sú zriadené. Do tejto skupiny patrí aj tzv. cestná doprava pre vlastné potreby, ktorú vlastník vozidla vykonáva pre seba, napr. cestná doprava občanov, vnútropodniková doprava a pod. 

Navrhovaný zákon v záujme zvýšenia bezpečnosti v cestnej doprave rozširuje platnosť zákona aj na dopravu pre vlastné potreby v oblasti prepravy nebezpečných vecí, živých zvierat a rýchloskaziteľného tovaru a v súlade so „ Smernicou rady 96/26/ES z 29. apríla 1996 o prístupe k profesii dopravcu cestnej nákladnej a osobnej dopravy a o vzájomnom uznávaní diplomov, osvedčení a iných úradných dokumentov o kvalifikácii určených na to, aby sa týmto dopravcom uľahčilo uplatňovanie práva na slobodu etablovania vo vnútroštátnej a medzinárodnej doprave v znení Smernice 98/76/ES“ upresňuje, že zákon sa nevzťahuje tiež na nákladnú cestnú dopravu vykonávanú cestnými nákladnými vozidlami, ktorých celková hmotnosť nepresahuje 3,5 t, ako aj na osobnú cestnú dopravu vykonávanú cestnými osobnými vozidlami, ktorých celková obsaditeľnosť nepresahuje deväť osôb vrátane vodiča  s výnimkou vozidiel taxislužby. 

Nová úprava podnikania v taxislužbe vyplýva najmä napr. aj z toho, že Česká republika prijala prísnejšie podmienky , Rakúska republika v roku 1996 obmedzila vstup  vozidiel na svoje územie bez predchádzajúceho povolenia hlavne z dôvodu, že v oboch krajinách sú rozdielne. V Rakúskej republike sa vyžaduje tiež plnenie podmienky odbornej spôsobilosti a finančnej spoľahlivosti. Najväčší počet podnikateľov v taxislužbe v SR je práve v Bratislave.

K bodu 3

„Smernica Rady 96/26/ES z 29. apríla 1996 o prístupe k profesii dopravcu cestnej nákladnej a osobnej dopravy a o vzájomnom uznávaní diplomov, osvedčení a iných úradných dokumentov o kvalifikácii určených na to, aby sa týmto dopravcom uľahčilo uplatňovanie práva na slobodu etablovania vo vnútroštátnej a medzinárodnej doprave v znení smernice 98/76/ES“ vo svojom článku 3 ustanovuje, že ten, kto má záujem o profesiu dopravcu cestnej dopravy t.j. ten, kto chce podnikať  musí: 

(a) mat' dobrú povesť (byť bezúhonný)
(b) byť finančne spoľahlivý, 
(c)	spĺňať podmienku odbornej spôsobilosti. 

Plnenie všetkých troch podmienok sa musí skúmať už pri podávaní žiadosti o podnikanie v cestnej doprave ako u fyzických tak aj u právnických osôb.

Za bezúhonných sa v zmysle tejto smernice nepovažujú osoby, ktoré

(a)  boli usvedčené zo spáchania vážnych trestných činov, vrátane priestupkov obchodného charakteru, 
(b)  boli už vyhlásené za nespôsobilé vykonávať' profesiu dopravcu cestnej nákladnej dopravy, 
(c) boli usvedčení zo spáchania závažných priestupkov proti platným všeobecne záväzným právnym predpisom týkajúcich sa :  
- odmeňovacích (platových) a pracovno-právnych podmienok, najmä predpisov týkajúcich sa doby jazdy a odpočinku, hmotnosti a rozmerov úžitkových vozidiel, bezpečnosti cestnej dopravy a bezpečnosti vozidla, ochrany životného prostredia a iných predpisov týkajúcich sa pracovných podmienok. 

 	Základnou podmienkou podnikania v cestnej doprave je preto úradné povolenie podnikať'. 

	Na podmienku bezúhonnosti sa vzťahuje ustanovenie živnostenského zákona.

Nad jeho rámec bude však ešte potrebné v rámci bezúhonnosti upraviť ďalšie požiadavky Eurpskej únie.

Ďalšími podmienkami na povolenie podnikať v cestnej doprave sú odborná spôsobilosť a finančná spoľahlivosť.

Podľa smernice Rady 96/26/ES z 29. apríla 1996 o prístupe k profesii dopravcu cestnej nákladnej a osobnej dopravy a o vzájomnom uznávaní diplomov, v znení smernice Rady 98/76/ES treba zabezpečiť, aby kompetentné orgány pravidelne kontrolovali aspoň každých päť' rokov, či podnikatelia naďalej spĺňajú požiadavky dobrej povesti, finančnej spoľahlivosti a odbornej spôsobilosti. 

K bodu 4 a 5: Odborná spôsobilosť' sa do teraz vyžadovala iba pri rozsiahlejšom podnikaní, za ktoré sa považovalo podnikanie s viac ako piatimi nákladnými vozidlami alebo autobusmi. Vzhľadom na to, že „Smernica rady 96/26/ES z 29. apríla 1996 o prístupe k profesii dopravcu cestnej nákladnej a osobnej dopravy a o vzájomnom uznávaní diplomov, v znení Smernice 98/76/ES“ novo upravuje túto oblasť, treba vykonať zmeny aj v §3 odseku 1 a odsek 3. Preukázanie odbornej spôsobilosti sa bude vyžadovať už pri podnikaní s vozidlami nad 3,5 t celkovej hmotnosti a tiež v taxislužbe.

Tomu , kto nepreukáže, že je odborne spôsobilý a právnickej osobe, možno povoliť podnikať v  cestnej doprave , len ak na podnikanie určí odborne spôsobilého zodpovedného zástupcu.Zodpovedný zástupca po odbornej stránke zodpovedá za vykonávanie cestnej dopravy. Zodpovedný zástupca musí byť v pracovnoprávnom vzťahu k dopravcovi. To neplatí, ak je ním manžel (manželka) dopravcu, alebo ak ide o právnickú osobu, jej spoločník alebo člen družstva. 

Vykonanie odbornej skúšky alebo vysvedčenie (diplom) zo školy budú podkladom pre vydanie osvedčenia krajského úradu, ktorá bude podkladom pri povoľovaní podnikania podľa zákona NR SR č.168/1996 Z. z.. 

Obsah skúšky bude vychádzať' z prílohy Smernice rady 96/26/ES z 29. apríla 1996 o prístupe k profesii dopravcu cestnej nákladnej a osobnej dopravy a o vzájomnom uznávaní diplomov, v znení Smernice 98/76/ES, ktorá bude premietnutá do vyhlášky MDPT SR 311/1996 Z.z., ktorou sa vykonáva zákon NR SR číslo 168/1996 Z.z., ide najmä o vybrané problémy z nasledovných oblasti: 

a) Občianske právo, 
b) Obchodné právo, 
c)Sociálne právo, 
d)Daňové právo 
e)Obchodné a finančné riadenie podniku, 
f)Prístup na trh, 
g)Technické normy a aspekty prevádzky cestnej dopravy.

Nad tento základný rámec sa bude u uchádzačov o vykonávanie medzinárodnej cestnej dopravy vyžadovať znalosť základných medzinárodných dohôd a dohovorov upravujúcich problematiku cestnej dopravy, ako aj colných predpisov a sociálnych predpisov.

Písomná skúška bude pozostávať z písomného testu, ktorý bude obsahovať otázky s možnosťou výberu zo štyroch odpovedí a z písomnej prípadovej štúdie. Písomná časť skúšky má trvať pre cestnú osobnú a nákladnú dopravu s výnimkou taxislužby dve hodiny. Pre taxislužbu táto písomná časť môže trvať len hodinu. Výsledky skúšky sa budú hodnotiť podľa celkového počtu bodov, ktoré je potrebné rozdeliť nasledovne:
- písomné otázky 40 bodov,
- vypracovanie prípadovej štúdie 35 bodov,
- ústna skúška 25 bodov.
Skúšku bude možné považovať za zloženú, ak uchádzač dosiahne najmenej 60 bodov. Ak sa v niektorej časti skúšky dosiahne menej ako 50% z možného počtu bodov, skúška bude neplatná. O potrebe vykonať ústnu skúšku rozhodne komisia na základe výsledkov písomnej skúšky. Ústna skúška sa nemôže konať, ak v písomnej časti nebol dosiahnutý potrebný počet bodov. Ústna skúška sa nemusí konať, ak sa už v písomnej časti dosiahol potrebný počet bodov.

K bodu 6: Vážnym problémom vo vykonávaní vnútroštátnej a medzinárodnej cestnej dopravy je regulovanie prístupu dopravcov na trh a ručenie, pretože prevláda ponuka dopravných kapacít nad dopytom. Tento nerovnovážny stav vedie k nízkym cenám , k následnej finančnej nerovnováhe v hospodárení a tým aj k častému neplateniu odvodových povinností voči štátu.. Podľa skúsenosti z vyspelých európskych štátov je základným regulatívnym prvkom povinnosť skúmať finančnú spoľahlivosť dopravcov .Skúmanie finančnej spoľahlivosti je najmä dôležité v medzinárodnej cestnej doprave v záujme vytvorenia rovnakých pravidiel hospodárskej súťaže. Podľa smernice rady 96/26/ES z 29. apríla 1996 o prístupe k profesii dopravcu cestnej nákladnej a osobnej dopravy a o vzájomnom uznávaní diplomov, osvedčení a iných úradných dokumentov   podnik musí mat' vlastný kapitál a rezervy minimálne 9000 EURO , keď' používa len jedno vozidlo a aspoň 5000 EURO za každé ďalšie vozidlo.

V SR bola požiadavka na finančnú spoľahlivosť zatiaľ ustanovená zákonom NR SR č.168/1996 Z.z. vo výške len 1500 EURO na vozidlo, resp. 75 EURO na jednu tonu celkovej hmotnosti alebo jedno sedadlo autobusu. V Maďarsku , v Poľsku a v ČR je už táto čiastka na úrovni požiadaviek EÚ. Vzhľadom na to, že príslušná smernica EÚ nestanovuje čiastku pre taxislužbu, bola táto stanovená primerane možnostiam podnikateľov, pričom sa vychádzalo aj zo skúseností susedných štátov.

Spôsob preukazovania finančnej spoľahlivosti bude premietnutý do vyhlášky č.311/1996 Z.z. Predpokladá sa, že finančná spoľahlivosť sa bude skúmať na základe podkladov predložených správnym orgánom t.j. orgánom vydávajúcim licencie, povolenia alebo koncesie napr. ministerstvu dopravy v medzinárodnej pravidelnej autobusovej doprave, krajskému úradu v medzinárodnej cestnej nákladnej doprave, v medzinárodnej nepravidelnej autobusovej doprave a v medzinárodnej taxislužbe o výške vlastného imania. Vo vnútroštátnej pravidelnej autobusovej doprave budú finančnú spoľahlivosť skúmať samosprávne kraje, vo vnútroštátnej cestnej nákladnej doprave, v taxislužbe a nepravidelnej autobusovej doprave – živnostenské odbory okresných úradov.

Pri preukazovaní finančnej spoľahlivosti bude možné hlavne pri začatí podnikania. akceptovať' alebo požadovať' ako dôkaz majetkové priznanie alebo zmluvu o ručení uzatvorenú s bankou alebo s poisťovňou alebo s obchodnou spoločnosťou, ktorá sa zaoberá  prenajímaním vecí. 

Strata finančnej spoľahlivosti znamená stratu spôsobilosti dopravcu podnikať', a teda je dôvodom na odňatie dopravnej licencie, povolenia alebo koncesie. 

K bodu 8: 

Zabezpečenie prepravných potrieb obyvateľstva verejnou osobnou dopravou je jedným z predpokladov pre uspokojovanie základných životných potrieb človeka. Okrem toho by verejná doprava mala byť v záujme ochrany životného prostredia, bezpečnosti dopravy, zlepšenia dopravnej infraštruktúry ako aj v záujme vytvorenia rovnocenných životných podmienok pre obyvateľov na celom území Slovenskej republiky plnohodnotnou alternatívou k individuálnemu motorizmu

Smernica Rady 96/26/ES z 29. apríla 1996 o prístupe k profesii dopravcu cestnej nákladnej a osobnej dopravy a o vzájomnom uznávaní diplomov, osvedčení a iných úradných dokumentov o kvalifikácii určených na to, aby sa týmto dopravcom uľahčilo uplatňovanie práva na slobodu etablovania vo vnútroštátnej a medzinárodnej doprave v znení smernice 98/76/ES sa vzťahuje aj na pravidelnú autobusovú dopravu. Preto žiadateľ o pravidelnú autobusovú linku musí spĺňať podmienky podľa §2 navrhovaného zákona. 

Verejná osobná doprava musí byť organizovaná na linkách a trasách orientovaných na prepravné potreby cestujúcich pri plnom využití výhod integrovanej dopravy. Musí sa zabezpečovať vozidlami, ktoré spĺňajú požiadavky na bezpečnosť a spoľahlivosť, na ochranu životného prostredia a zaručujú určitú pohodlnosť cestovania. Musia byť zohľadňované aj požiadavky zdravotne postihnutých osôb, starších ľudí, ako aj matiek s deťmi. Verejná osobná doprava by mala byť preto súčasťou územného plánu rozvoja každého regiónu a mesta, a preto na vykonávaní vnútroštátnej pravidelnej autobusovej doprave musí záujem štát, samosprávny kraj alebo obec ( verejný záujem). Vzhľadom na to, že štát, samosprávne kraje a obce sa podieľajú na financovaní verejnej dopravy a ich rozpočty sú obmedzené . Spôsob vedenia autobusovej linky musí preto zabezpečiť účelné a najmä vo vnútroštátnej pravidelnej autobusovej doprave z pohľadu celospoločenského hospodárne uspokojenie predpokladaných prepravných potrieb obyvateľstva. V záujme zabezpečenia bezpečnosti cestujúcich  pravidelnú  autobusovú  dopravu  možno vykonávať len na trase  jej  dopravnej  cesty, ak to umožňuje  stav  a   priepustnosť  ciest,  bezpečnosť  a   plynulosť cestnej premávky.

Požiadavky cestujúcich na verejnú osobnú dopravu spočívajú najmä  na prístupe k systému (dostupnosť), častom výskyte ponuky (počet spojov) , rýchlosť prepravy, priame spojenie, komfort počas cesty, dobrú orientáciu , ľahké zapamätanie. Preto  žiadateľ o pravidelnú autobusovú dopravu by mal vlastniť alebo mať prenajatú technickú základňu primeranú k zamýšľanej prevádzke.

Podľa zákona NR SR č.168/1996 Z.z môže dopravca vykonávať pravidelnú autobusovú dopravu iba na základe licencie. Na každú autobusovú linku je potrebná samostatná dopravná licencia. Prax ukázala, že bol problém s definovaním a financovaním výkonov vo verejnom záujme. Preto sa navrhuje upresnenie textu zákona.

Pojem „výkony vo verejnom záujme“ (záväzky verejnej služby) vychádza z legislatívy EÚ Nariadenia rady číslo 1893/91 týkajúce sa financovania záväzkov verejnej služby v železničnej, cestnej a vo vodnej doprave v znení neskorších predpisov. 

	Výkony vo verejnom záujme sú všetky tie záväzky, ktoré by dopravný podnik vo vlastnom hospodárskom záujme neprevzal alebo neprevzal v plnom rozsahu alebo neprevzal za daných podmienok.

	Záväzkami verejnej služby sú prevádzková povinnosť, prepravná povinnosť a tarifná povinnosť.

	Pod prevádzkovou povinnosťou sa rozumie záväzok dopravného podniku prijať opatrenia na zabezpečenie dopravnej obsluhy na autobusovej linke, na ktorú má dopravnú licenciu podľa schváleného cestovného poriadku.

	Pod prepravnou povinnosťou sa rozumie záväzok dopravného podniku prepraviť všetky osoby za určené cestovné a určených prepravných podmienok.

	Tarifná povinnosť je záväzok dopravného podniku používať úradne stanovenú tarifu, ktorá nie je v súlade s obchodnými záujmami podniku, najmä poskytovať zľavy pre určité skupiny cestujúcich.

	Úrady, ktoré vydávajú dopravné licencie na autobusové linky môžu aj nariadiť zabezpečovanie výkonov vo verejnom záujme, resp. dostatočnú dopravnú obsluhu. V tomto prípade musia však hľadať také riešenie, ktoré je možné realizovať s najnižšími celospoločenskými nákladmi. Pri stanovovaní požiadaviek na dostatočnú obsluhu úrady prihliadajú na záujem cestujúcej verejnosti, na možnosti použiť iné dopravné prostriedky, ako aj na cestovné a prepravné podmienky, ktoré môžu byť cestujúcim poskytnuté. V záujme zabezpečenia dopravnej obsluhy so zreteľom na sociálne otázky, na problémy ochrany životného prostredia alebo z dôvodu poskytovania osobitnej tarify určitej skupine cestujúcich, úrady uzatvárajú s dopravnými podnikmi zmluvy o výkonoch vo verejnom záujme. Zmluvy môžu obsahovať najmä nasledovné:

•	dopravné služby, určité požiadavky na kontinuitu, pravidelnosť, kapacitu a kvalitu,
•	dodatočné dopravné služby,
•	dopravné služby za osobitnú tarifu a za osobitných podmienok, predovšetkým pre určité skupiny osôb alebo na určitých linkách. resp. spojoch,
•	cenu za zmluvne dohodnuté dopravné služby, ktorá tržby vyrovnáva alebo tržby zahrňuje (vyrovnanie), ako aj podrobnosti o finančných vzťahoch medzi zmluvnými stranami,
•	dodatky  k zmluve a prípadné zmeny,
•	platnosť zmluvy,
•	sankcie za neplnenie.

Smernica v zásade rozlišuje a ustanovuje tiež dve rozdielne metódy výpočtu poskytovaného vyrovnania:

- vyrovnanie z dôvodu prevádzkovej povinnosti (rozdiel medzi nákladmi a príjmami z prepravnej činnosti - strata),
-vyrovnanie z dôvodu tarifnej povinnosti (iné vyrovnanie). Rozdiel medzi skutočnými tržbami pri poskytovaní zliav a medzi tržbami, ktoré by sa mohli očakávať pri neposkytnutí zliav.

Predpokladá sa, že vymedzenie preukázovania predpokladanej straty, spôsob výpočtu, pravidlá na prideľovanie finančných prostriedkov z príslušných rozpočtov, doklady, ktorými musia byť výpočty preukázanej straty podložené a spôsob výkonu štátneho odborného dozoru nad financovaním stanoví všeobecne záväzný právny predpis.

	Vzhľadom na to, že sa pred udeľovaním dopravných licencii predpokladá v budúcnosti organizovanie verejných súťaží, skracuje sa doba platnosti licencie na max. osem rokov. V medzinárodnej pravidelnej autobusovej doprave sa platnosť licencie stanovuje na max. päť rokov t.j. v súlade so smernicami EÚ.

Na zrušenie autobusovej linky a na zastavenie pravidelnej autobusovej dopravy treba odňať dopravnú licenciu. Odňať dopravnú licenciu možno vtedy, ak 

a)	dopravca prestal byť spôsobilý podnikať v cestnej doprave alebo zanikol,
b)	dopravca nie je schopný ďalej vykonávať pravidelnú autobusovú dopravu z technických alebo podnikateľských dôvodov,
c)	autobusová linka sa stala nepotrebnou alebo dopravca do 30 dní od právoplatnosti udelenej dopravnej licencie nezačal na nej prevádzku podľa schváleného cestovného poriadku,
d)	vykonávanie pravidelnej autobusovej dopravy neumožňuje stav a priepustnosť ciest alebo ak  ohrozuje bezpečnosť a plynulosť cestnej premávky.“

K bodom 9 a 10: Upresňujú sa pôvodné ustanovenia zákona na základe požiadaviek praxe.

K bodu 11: Vkladá sa nová povinnosť cestujúceho strpieť zistenie osobných údajov privolaným príslušníkom Policajného zboru, ak cestujúci odmietne preukázanie osobných údajov. Táto požiadavka vyplýva z praxe mestskej hromadnej dopravy, kde sa najmä v Bratislave množia prípady odmietnutia poskytnutia osobných údajov v prípade, že revízor zistí cestujúceho bez platného cestovného lístku.

K bodom 12 až 15: Upresňujú sa pôvodné ustanovenia zákona na základe požiadaviek praxe.

K bodu 16: Význam autobusovej dopravy pre rozvoj regiónu je nesporný. Na sieť pravidelnej autobusovej dopravy je napojená každá z 2858 obcí na Slovensku.
Jednotlivé obce (regióny) sa od seba však odlišujú najmä z pohľadu nasledovných kritérií:

•	počet obyvateľov, ich sociálne postavenie  (príjmy),
•	zloženie obyvateľov (vekové zloženie, muži , ženy, zamestnaní resp. nezamestnaní, žiaci, študenti , s počtami v jednotlivých kategóriách a pod.),
•	možnosti zamestnania v obci,
•	vybavenosť obce zdravotnými, školskými a nákupnými zariadeniami,
•	počet osobných automobilov na obyvateľa,
•	geografická poloha k najbližšiemu významnému priemyselnému, kultúrnemu a územno-politickému centru,
•	samotné členenie obce na menšie časti a pod.

	Z týchto rozdielnosti vyplývajú tiež rozdielne prepravné potreby t.j. požiadavky na počet a časovú polohu autobusových spojov, resp. dopravnú kapacitu, ktorú musí dať dopravca k dispozícii na zabezpečenie prevádzky na autobusovej linke. Jednotlivé autobusové linky sa preto vzájomne od seba odlišujú štruktúrou prepravených osôb, z národohospodárskeho a podnikového pohľadu teda tiež výškou tržieb, rozdielnou rentabilitou a rozdielnou výškou dotácií potrebnou na pokrytie strát, ktoré vznikajú dopravcovi či už zo sociálnych dôvodov (tarifný záväzok - poskytovanie zliav cestovného) alebo z prevádzkových dôvodov (prepravná povinnosť- obsluha územia s nízkou frekvenciou cestujúcich).

	Žiadna právna norma v Slovenskej republike, ale ani napr. v krajinách EÚ nedáva za povinnosť štátu a ani dopravnému podniku zabezpečiť autobusovú prepravu cestujúcich. Povinnosti štátu postarať sa o takúto prepravu vyplývajú iba nepriamo spravidla z ústavy, v ktorej sú zakotvené základné práva občana na prácu, vzdelanie, zdravotnú starostlivosť a pod. Pretože naplnenie týchto základných práv je bezprostredne späté so zabezpečením mobility občana, vyžaduje si riešenie tohoto problému zosúladenie záujmov občanov reprezentovaných obecnými a krajskými úradmi pri zostavovaní cestovných poriadkov so záujmami a možnosťami autobusových dopravcov. Ide hlavne teda o to, aby sa našlo optimálne riešenie z hľadiska výšky tržieb (vrátane dotácie zo strany štátu, resp. podľa možnosti aj zo strany obce) a z hľadiska vynaložených celo spoločenských alebo podnikových nákladov na prevádzku autobusovej linky . Riešenie sa musí premietnuť do cestovného poriadku, ktorý schvaľuje samosprávny kraj.

	Zákonne stanoviť spoločenskú objednávku t.j. počet spojov na jednotlivých autobusových linkách je už teoreticky nemožné a vo svete neobvyklé. Napr. smernica EÚ číslo 1893/91 spoločné zásady pre ukladanie záväzkov verejnej služby v znení neskorších predpisov hovorí len o vytvorení dostatočnej ponuky na autobusovej linke. 

Zmluvou o výkonoch vo verejnom záujme sa dopravca zaväzuje zabezpečiť prepravné potreby osôb územia (§7 ods.5) v prospech verejnosti a správny orgán sa zaväzuje poskytnúť mu náhradu preukázanej predpokladanej straty. 

Okrem toho pri financovaní výkonov vo verejnom záujme musí byť vzhľadom na obmedzené možnosti štátneho rozpočtu, rozpočtov samosprávnych krajov a rozpočtu obcí rešpektovaná zásada hospodárnosti. 

V záujme skvalitnenia služieb verejnej osobnej dopravy je daná možnosť správnemu orgánu podporiť vznik integrovaného dopravného systému. Integrovaný dopravný systém sa uskutočňuje koordináciou záujmov jednotlivých obstarávateľov verejnej osobnej dopravy, uplatnením výhod jednotnej tarify, prepravných podmienok a spoločného cestovného dokladu, koordináciou ponuky dopravných výkonov dopravcov, priamou ekonomickou zodpovednosťou a závislosťou dopravcu na prepravných výkonoch umožňujúcich skvalitňovanie ponuky, zabezpečenie požiadaviek na verejnú dopravu osôb pri optimálnom využití kapacít systému dopravcov v danom území. Správny orgán môže uzatvoriť zmluvu o výkone vo verejnom záujme aj s obchodnou spoločnosťou, ktorá bola založená dopravcami a prípadne obstarávateľmi výkonov vo verejnom záujme za účelom vzniku integrovaného dopravného systému. 

K bodu 17: Ustanovenia upresňujú postup pri zriaďovaní a starostlivosti o zastávku. 

K bodu 20: S ohľadom na praktické skúsenosti a poznatky aj zo zahraničia sa dopĺňa a upresňuje ustanovenie aj o ďalšie podmienky vybavenia vozidla pred a počas jazdy pri preprave nebezpečných vecí pre prípad nehody ako dokumentáciu, tak aj technickými prostriedkami na likvidáciu úniku nebezpečných škodlivín, ďalej označovanie vozidiel a jednotlivých zásielok, odborne spôsobilú obsluhu vozidla v rozsahu medzinárodných dohôd ADR a ATP.

K bodu 21: Z platnej Dohody ADR ako aj zo smernice 96/36/ES z 3.júna 1996 o menovaní a odbornej spôsobilosti bezpečnostných poradcov pre preprave nebezpečných vecí cestnou, železničnou a vodnou dopravou vyplýva, že fyzická   osoba   alebo právnická   osoba, vykonávajúca činnosti, ktoré zahŕňajú prepravu nebezpečného tovaru cestnou dopravou alebo sa vzťahujú na nakládku a vykládku takéhoto tovaru, menuje bezpečnostného poradcu pre prepravu, zodpovedného za pomoc pri prevencii pred rizikom vlastným takýmto činnostiam, vzhľadom na osoby, majetok a životné prostredie .Hlavnou úlohou poradcu je, na zodpovednosť vedenia podniku, snažiť sa všetkými vhodnými prostriedkami a všetkými vhodnými zásahmi v medziach príslušných činností tohto podniku, o uľahčenie vykonávania týchto činností, v súlade s aplikovateľnými pravidlami a čo možno najbezpečnejším spôsobom.Poradca môže byť tiež vedúcim podniku, osobou s inými povinnosťami v podniku, alebo osobou, ktorá nie je priamo zamestnávaná týmto podnikom za predpokladu, že je spôsobilá vykonávať povinnosti poradcu. Poradca musí  mať osvedčenie o odbornej príprave, platné pre príslušný druh dopravy. toto osvedčenie vydá správny orgán.Za účelom získaniu osvedčenia sa žiadateľ podrobí školeniu a musí zložiť skúšku .  Podrobnosti o školení a skúškach stanoví všeobecne záväzný právny predpis, ktorý vydá ministerstvo dopravy.

Školenie vodičov v rámci ADR vykonáva Ústav cestnej dopravy, ktorého zriaďovateľom je Ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácii SR v rámci plánu vecných úloh, ktorý ústavu ministerstvo zadáva. V rámci auditu štátnej správy sa však plánuje privatizácia tohto ústavu, preto treba právne doriešiť tento vzťah. Navrhuje sa preto, aby ministerstvo bolo oprávnené poveriť právnickú osobu so sídlom na území Slovenskej republiky vykonať povinné školenia vodičov  poradcov podľa Dohody ADR. Podrobnosti o školení a skúškach stanoví všeobecne záväzný právny predpis, ktorý vydá ministerstvo.

K bodu 22: V záujme zvýšenia bezpečnosti cestnej premávky má podľa  smernice 95/50/ES zo 6.októbra 1995 o jednotnom postupe pre kontroly prepravy nebezpečných vecí na cestách správny orgán zabezpečiť kontrolu prepravy nebezpečného tovaru na pozemných komunikáciách. Kontroly musia byť náhodné a pokrývať čo možno najväčšiu časť cestnej siete.Miesta vybrané pre tieto kontroly musia umožňovať, aby nevyhovujúce vozidlo mohlo byť uvedené do stavu zhodnosti, alebo ak to orgán vykonávajúci kontrolu považuje za vhodné, mohlo byť okamžite odstavené, alebo mohlo bez ohrozenia bezpečnosti dôjsť na miesto určené pre tento účel uvedenými orgánmi.Kontroly sa môžu tiež vykonať v prevádzkových priestoroch podnikov ako preventívne opatrenie, alebo na okraji pozemnej komunikácie v prípade, že boli zaznamenané porušenia ohrozujúce bezpečnosť prepravy nebezpečného tovaru.Tam , kde je to vhodné a za predpokladu, že nie je ohrozená bezpečnosť, môžu sa z nebezpečného tovaru odobrať vzorky na preskúmanie v laboratóriách, uznaných kompetentným úradom.Podrobnosti o vykonávaní kontrol prepravy nebezpečného tovaru na pozemných komunikáciách stanoví všeobecne záväzný právny predpis, ktorý vydá ministerstvo.“

K bodom 23 a 24: Vo väzbe na §2 sa navrhuje, že medzinárodnú nepravidelnú autobusovú dopravu, medzinárodnú taxislužbu alebo medzinárodnú nákladnú cestnú dopravu je oprávnený vykonávať dopravca len na základe povolenia ktoré udeľuje správny orgán. Povolenie sa vydáva v správnom konaní a stáva sa tak dôležitým nástrojom presadzovania zásad štátnej dopravnej politiky. Vzhľadom na to, že podľa smernice Rady 96/26/ES z 29. apríla 1996 o prístupe k profesii dopravcu cestnej nákladnej a osobnej dopravy a o vzájomnom uznávaní diplomov, v znení smernice Rady 98/76/ES treba zabezpečiť, aby kompetentné orgány pravidelne kontrolovali aspoň každých päť' rokov, či podnikatelia naďalej spĺňajú požiadavky dobrej povesti, finančnej spoľahlivosti a odbornej spôsobilosti, ako aj v záujme docielenia súladu medzi ponukou a dopytom možno povolenie udeliť na základe žiadosti len na určitý čas (najviac päť rokov) a na určitý počet vozidiel, ktorý vyplynie jednak z požiadavky žiadateľa a jednak z jeho finančnej spoľahlivosti. Zvýšenie počtu vozidiel preto  podlieha skúmaniu či sú splnené tie isté podmienky ako pre udelenie povolenia (§3a).Bližšie sa uvádzajú prípady, kedy povolenie zaniká. Ide o prípady, ak dopravca prestal spĺňať predpoklady na vydanie povolenia alebo porušil povinnosti ustanovené týmto zákonom, alebo podal návrh na zrušenie povolenia, alebo o zánik uplynutím doby , na ktorú bolo povolenie vydané, prípadne dňom zániku právnickej osoby alebo dňom smrti fyzickej osoby, ktorá je držiteľom povolenia.

	Tento postup je v súlade s nariadením Rady (EHS) č.881/92 z 26. marca 1992 o prístupe k trhu cestnej nákladnej dopravy pri prepravách v rámci, do a zo Spoločenstva alebo v tranzite a
nariadením Rady (EHS) č.684/92 zo 16. marca 1992 na zavedenie spoločných pravidiel pre medzinárodnú autobusovú dopravu. 

	V zmysle nariadenia Rady (EHS) č.3916/90 z 21.decembra 1990 o opatreniach v prípade krízy na trhu cestnej dopravy pojem kríza (stav núdze) označuje existenciu problémov špecifických pre trh, pri ktorých vzniká vážna a potenciálne trvalá prevaha ponuky nad dopytom, ktorá spôsobuje vážne ohrozenie finančnej stability a prežitia značného počtu podnikov cestnej nákladnej dopravy za predpokladu, že krátkodobé prognózy pre tento trh nenaznačujú žiadne podstatné a trvalé zlepšenie.

	Za účelom rozpoznania krízy (stavu núdze) na trhu treba vytvoriť monitorovací systém, ktorý spočíva v sledovaní ponuky a dopytu ako aj ekonomických ukazovateľov. Údaje, ktoré majú dôverný charakter treba chrániť pred zneužitím. Údaje budú poskytovať na základe štatistickej vzory iba vybraní dopravcovia, prepravcovia a zasielatelia. Navrhované ustanovenia vychádzajú tiež z nariadenia Rady (EHS) č.4058/89 z 21. decembra 1989 o tvorbe cien v cestnej nákladnej doprave medzi členskými štátmi,

K bodom 25 až 29: Vzhľadom na rozdielne podmienky podnikania v jednotlivých štátoch treba trh v cestnej doprave medzi Slovenskou republikou a jednotlivými štátmi regulovať. Základným nástrojom regulácie trhu sú bilaterálne medzivládne dohody o medzinárodnej cestnej doprave, ktorými je Slovenská republika viazaná.

 Spravidla z týchto dohôd vyplýva pre slovenského dopravcu povinnosť, zabezpečiť, aby osádka vozidla mala pri vstupe na územie druhého zmluvného štátu prepravné povolenie jeho príslušného orgánu, ak medzivládna dohoda neustanovuje inak.

Vydávaním povolení sa sleduje realizácia zámerov  zahraničného obchodu, ochrana záujmov vlastných  dopravcov, životného prostredia, situácia na hraničných priechodoch, podpora kombinovanej dopravy a pod. Nadväzne na tieto zámery si ministerstvá dopravy jednotlivých štátov  každoročne vzájomne vymenia dohodnutý počet prepravných povolení (spravidla na základe reciprocity).

Problematika  odovzdávania prepravných povolení nebola do roku 1996 upravená žiadnou právnou normou až od 1.09.1996, kedy nadobudol účinnosť zákon o cestnej doprave, bola upravená už niekoľkokrát „Zásadami odovzdávania zahraničných prepravných povolení na vykonávanie medzinárodnej cestnej dopravy“, ktoré schválili  bývalí ministri dopravy. Posledné znenie zásad je z 30.11.1999.

V zmysle článku 4 týchto zásad sa trvalé povolenia (140 KS Francúzsko, 700 KS Maďarsko, 60 KS Rakúsko a 2000 KS SRN) a povolenia CEMT( 730 KS platných len pre „zelenšie a bezpečnejšie vozidlá“ a vozidlá EURO3S z toho len 64 KS platných aj pre Rakúsko a 200 KS platných aj pre Taliansko) odovzdávajú dopravcom na základe odporúčania komisie, ktorú menuje  minister dopravy.

Odporúčania komisie  podliehajú schváleniu vedenia ministerstva. Týmto spôsobom je zabezpečená väčšia objektívnosť a transparentnosť rozdeľovacieho procesu.

Jednorázové prepravné povolenia na základe týchto zásad odovzdáva slovenským dopravcom ČESMAD Slovakia ako jediné záujmové združenie na Slovensku, pričom medzi ČESMAD-om Slovakia a Ministerstvom dopravy, pôšt a telekomunikácií SR je uzatvorená dohoda o spolupráci v tejto oblasti. Celkove sa výdajom povolení na ČESMAD-e zaoberá 14 pracovníkov. Toto riešenie má svoju výhodu, je zabezpečená decentralizácia výdaja povolení (výdajné miesta sú v Bratislave, v Nových Zámkoch, Trnave, Banskej Bystrici a v Košiciach) , ktorý sa uskutočňuje v rámci poskytovania ostatných služieb dopravcom, ČESMAD znáša sčasti náklady spojené so skladovaním, distribúciou a výmenou povolení, ako aj náklady na rokovanie Zmiešaných komisií o medzinárodnej cestnej doprave.

V poslednom období začína v SR prevládať názor (aj medzi dopravcami), že štátna správa nemá dostatočný vplyv na vydávanie jednorázových prepraných povolení a na kontrolu ich využitia a že pri výdaji sú preferované určité záujmové skupiny, a preto treba hľadať iné riešenie.

Všeobecne možno však povedať, že problematika odovzdávania zahraničných povolení dopravcom je veľmi zložitá nielen na Slovensku, ale aj v iných krajinách. Často býva predmetom kritiky.
Organizácia výdaja prepravných povolení a tiež jeho právna úprava je rozdielna. Závisí od historického vývoja alebo právneho poriadku tej ktorej krajiny.

Špecializované organy štátnej správy odovzdávajú povolenia dopravcom v nasledovných krajinách: Azerbajdžan, Bielorusko, Dánsko, Maďarsko, Írsko, Lotyšsko, Litva, Nórsko, Poľsko, Rumunsko, Švédsko, Anglicko a Ukrajina.

Ministerstvo dopravy priamo odovzdáva prepravné povolenia dopravcom v nasledovných krajinách: Belgicko, Bosna a Hercegovina, Bulharsko, Chorvátsko, Fínsko, Taliansko, Grécko, Luxembursko, Macedónsko, Portugalsko, Slovinsko, Španielsko, Švajčiarsko a Turecko

V Českej republike, v Holandsku, v Estónsku a v Rusku výdaj zabezpečujú tiež medzinárodné združenia dopravcov. V SRN a v Rakúsku výdaj zabezpečujú odbory dopravy na zemských vládach.

Pri hľadaní riešenia v SR sa vytvorenie špecializovaného organu štátnej správy za účelom vydávania zahraničných povolení slovenským dopravcom nejaví ako schodné riešenie vzhľadom na jestvujúcu sústavu orgánov štátnej správy a jej celkový systém. Takisto nie je možné vzhľadom na počet pracovníkov a nutnú decentralizáciu uskutočňovať výdaj povolení priamo ministerstvom dopravy.

Za najschodnejšie riešenie možno považovať výdaj povolení prostredníctvom odborov dopravy na krajských úradoch. 

Odovzdávanie prepravných povolení podlieha správnym poplatkom. Podrobnosti o odovzdávaní neadresných prepravných povolení stanoví všeobecne záväzný právny predpis. 

Dopĺňa sa nové ustanovenie , ktoré sprísňuje kritéria pre výdaj zahraničných prepravných povolení vnútroštátnym dopravcom. Ide hlavne  o prípady, keď dopravca neplní podmienky na podnikanie a keď závažným spôsobom (ako ukazuje prax) povolenie zneužil.

K bodom 30 a 31: V zmysle smernice Rady 84/647/EHS z 19.decembra 1984 o používaní vozidiel v nákladnej doprave prenajatých bez vodičov sa navrhuje, aby dopravca, ktorý používa prenajaté vozidlá vybalil vozidlo patričnými dokumentmi. Vzhľadom na to, že v minulosti sa vyskytli vážne problémy s vykonávaním prepráv slovenskými dopravcami do krajín, ktoré neboli bezpečné navrhuje sa zaviazať dopravcu, aby nevykonával alebo obmedzil v týchto prípadoch cestnú dopravu, ak o tom rozhodne vláda. 

K bodom 32 a 33: V súlade s medzinárodnou praxou sa navrhuje priamo v zákone uviesť niektoré druhy prepravy, ktoré sú oslobodené od povoľovacej povinnosti, pričom sa rešpektuje aj smernica Rady 92/106/EHS zo 7.decembra 1992  o stanovení spoločných pravidiel na určité prepravy v rámci kombinovanej dopravy medzi členskými štátmi,

K bodu 34: Upresňuje sa pôsobnosť orgánov štátnej správy.

K bodom 35 až 39: Upresňuje sa pôsobnosť ministerstva. Pri tom sa uvažuje, že ministerstvo dopravy bude predkladať návrhy na zmenu tarify pravidelnej autobusovej dopravy, ak táto bude jednotná na území SR a tiež určovať okruh osôb, ktorým dopravca bude poskytovať zamestnanecké zľavy cestovného („režijné výhody“) podobne ako je to u železničnej doprave z dôvodu, že aj po prípadnej privatizácii dopravcovia budú dostávať dotácie z rozpočtu samosprávneho kraja, resp. z rozpočtu obce v MHD.

K bodom 40 až 43: Upresňuje sa pôsobnosť krajského úradu a samosprávneho kraja. Z dôvodu zmeny povoľovacieho konania sa v medzinárodnej cestnej doprave sa pôsobnosť okresných úradov stala nadbytočnou. Jeho kompetencie bude vykonávať krajský úrad.

K bodu 44: Upresňujú sa kompetencie obcí na úseku pravidelnej autobusovej dopravy. na území obcí. 

K bodom 46 a 47: Pri priestupkoch sa upresňuje zavinenie dopravcu pri preprave nebezpečných vecí a zároveň výška postihu formou uloženia pokuty za príslušný priestupok.

K bodom 48 a 49: Vzhľadom na opomenutie pri tvorbe tohoto zákona sa odsek 2 dopĺňa o ďalší dokument , pri ktorom sa nepostupuje podľa správneho poriadku.

K bodu 50: Upresňuje sa správne konanie o udelenie dopravnej licencie.

K bodu 51: Upresňujú sa náležitosti žiadosti a povolenia.

K bodu 52: Navrhuje sa prechodné ustanovenie pre tých dopravcov , ktorí nespĺňajú podmienky podľa navrhovaného zákona (§2 ods.2 a 3 alebo §21) a ukladá sa im povinnosť preukázať jej splnenie správnemu orgánu do 12 mesiacov odo dňa nadobudnutia jeho účinnosti.

K článku II.  Do živnostenského zákona, je potrebné  premietnuť podmienky na udelenie koncesie. 

„Smernica Rady 96/26/ES z 29. apríla 1996 o prístupe k profesii dopravcu cestnej nákladnej a osobnej dopravy a o vzájomnom uznávaní diplomov, osvedčení a iných úradných dokumentov o kvalifikácii určených na to, aby sa týmto dopravcom uľahčilo uplatňovanie práva na slobodu etablovania vo vnútroštátnej a medzinárodnej doprave v znení smernice 98/76/ES“ vo svojom článku 3 ustanovuje, že ten, kto má záujem o profesiu dopravcu cestnej dopravy t.j. kto chce podnikať  musí: 
(a) mat' dobrú povesť (byť bezúhonný)
(b) byť finančne spoľahlivý, 
(d)	spĺňať podmienku odbornej spôsobilosti. 

Plnenie všetkých troch podmienok sa musí skúmať už pri podávaní žiadosti o podnikanie v cestnej doprave tak u fyzických ako aj u právnických osôb.

K článku III. Navrhuje sa splnomocnenie na zverejnenie úplného znenia zákona.

K článku IV.  Účinnosť zákona sa navrhuje  dňom 1. júla 2002 s výnimkou ustanovenia čl. I bodu 24 § 22a o núdzovom stave a o vnútroštátnej nepravidelnej autobusovej doprave, cestnej nákladnej doprave a taxislužbe čl. II bodu 2 písm. b) a c), ktoré nadobudnú účinnosť dňom nadobudnutia platnosti zmluvy o pristúpení Slovenskej republiky  k Európskym spoločenstvám. 
.

Bratislava 10. apríla 2002

Mikuláš Dzurinda 
predseda vlády Slovenskej republiky

Jozef Macejko
minister dopravy, pôšt a telekomunikácií
Slovenskej republiky