Predkladacia  správa
          
           Slovenská republika je v dôsledku sukcesie zmluvnou stranou Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd (ďalej Dohovor). Oznámenie o potvrdení sukcesie bolo publikované pod č. 27/1994  Z. z. Pre Slovenskú republiku nadobudol Dohovor platnosť spolu s Protokolmi č. 1 - 8 dňa 1. 1. 1993. Všetky ustanovenia, ktoré boli uvedenými  protokolmi zmenené alebo pridané boli nahradené Protokolom č. 11 k Dohovoru. Tento dokument nadobudol platnosť 1. 11. 1998 a bol publikovaný v Zb. zákonov Slovenskej republiky  pod č. 102/1999 Z. z. 

           Dohovor  ustanovuje rad základných práv a slobôd (právo na život, zákaz mučenia, zákaz otroctva a nútených prác, právo na slobodu a bezpečnosť, právo na spravodlivý proces, zákaz nezákonného trestu, právo na rešpektovanie súkromia a rodiny, slobodu myslenia, svedomia a vierovyznania, slobodu prejavu, slobodu zhromažďovania a združovania, právo na uzavretie manželstva, právo na účinný opravný prostriedok, zákaz diskriminácie), ktoré sa zmluvné strany zaviazali zabezpečiť pre všetky osoby spadajúce pod ich právomoc. Dohovor ustanovuje aj medzinárodný mechanizmus na jeho presadzovanie. Na zabezpečenie dodržiavania  záväzkov prijatých zmluvnými stranami bol zriadený Európsky súd pre ľudské práva v Štrasburgu (ďalej „Súd“), ktorý prejednáva  podania od jednotlivcov aj podania štátov proti štátom. Na požiadanie Výboru ministrov  Rady Európy  môže Súd poskytovať aj poradné stanoviská týkajúce sa výkladu dohovorov a ich protokolov. Štruktúru uvedeného kontrolného mechanizmu upravuje Protokol č. 11 k Dohovoru. 

Slovenská republika sa stala signatárom Protokolu č. 12 k Dohovoru  o všeobecnom zákaze diskriminácie počas konania ministerskej konferencie o ľudských právach (Rím, 4. 11. 2000).  Počas tejto konferencie, ktorá sa konala pri príležitosti 50. výročia podpisu Dohovoru bola prijatá rezolúcia II, v ktorej boli vyzvané  tie členské štáty Dohovoru, ktoré dovtedy nezrušili trest smrti a ani neratifikovali Protokol č. 6 k Dohovoru týkajúci sa zrušenia trestu smrti, aby čo najskôr uvedený protokol ratifikovali a aby medzitým prísne rešpektovali moratóriá na vykonávanie popráv. V tej istej rezolúcii konferencia vyzvala Výbor ministrov, aby „zvážil možnosť prijatia nového dodatkového protokolu k Dohovoru, ktorým by sa vylúčila možnosť zachovať trest smrti za činy spáchané v čase vojny alebo bezprostrednej hrozby vojny“ (odsek 14 rezolúcie II).  Vo svetle plnenia uvedenej rezolúcie švédska  vláda  predložila na 733. zasadnutí zástupcov ministrov (7. 12. 2000) návrh  dodatkového  protokolu k Dohovoru. Návrh protokolu sa týkal zrušenia trestu smrti v čase vojny rovnako ako v čase mieru. Na 736. zasadnutí  zástupcov ministrov (10. - 11. 1. 2001) poverili zástupcovia ministrov Riadiaci výbor pre ľudské práva, aby „preskúmal švédsky návrh na prijatie nového protokolu k Dohovoru a vyjadril sa k praktickej možnosti  prijať nový protokol k tejto otázke“.
	    
          Riadiaci výbor pre ľudské práva pri Rade Európy (CDDH) vypracoval spoločne  s Výborom expertov pre rozvoj ľudských práv (DH-DEV) v priebehu roka 2001 návrh textu Protokolu  č. 13 a Výkladovú správu. Riadiaci výbor pre ľudské práva odovzdal tento návrh a Výkladovú správu Výboru  ministrov 8. novembra 2001. Výbor ministrov text  protokolu prijal  21. 2. 2002 a dokument bol otvorený na podpis členským štátom Rady Európy vo Vilniuse dňa 3. mája 2002. Dokument podpísalo 36 členských krajín Rady Európy.
 
          V zmysle Zásad vlády Slovenskej republiky pre oblasť medzinárodných zmlúv ide o prezidentskú medzinárodnú zmluvu, ktorá pred ratifikáciou prezidentom SR vyžaduje súhlas Národnej rady SR. Zároveň ide o prednostnú medzinárodnú zmluvu, ktorá má podľa článku 7 ods. 5 Ústavy SR prednosť pred zákonmi Slovenskej republiky, nakoľko ide o medzinárodnú zmluvu o ľudských právach a základných slobodách, ktorá priamo zakladá práva alebo povinnosti fyzických alebo právnických osôb, na vykonanie ktorej nie je potrebný zákon. Podpísaním Protokolu  č. 13 k Dohovoru nevznikajú priame finančné implikácie na štátny rozpočet Slovenskej republiky.  Ustanovenia Protokolu č. 13  k Dohovoru týkajúci sa zrušenia trestu smrti za každých okolností  sú v súlade so záväzkami vyplývajúcimi z iných  medzinárodných dokumentov, ktorými je Slovenská republika  viazaná ako aj s vnútroštátnym  právnym poriadkom Slovenskej republiky. V zmysle Ústavy Slovenskej republiky  je v  našej vnútroštátnej  legislatíve právne zakotvený absolútny zákaz trestu smrti, takže podpis a ratifikácia Protokolu č. 13 k Dohovoru  nezakladá pre Slovenskú republiku žiaden nový právny status. Neexistuje teda právna prekážka, ktorá by bránila pristúpeniu  k tomuto dokumentu. V súlade s Legislatívnymi pravidlami vlády Slovenskej republiky schválenými uznesením č. 1130 z 28.11. 2001 sa súčasne s Protokolom č. 13 k Dohovoru predkladá aj Doložka prednosti medzinárodnej zmluvy pred zákonmi v zmysle  čl. 7 ods. 5  Ústavy Slovenskej republiky.

          Na základe vyššie uvedeného sa vláde SR odporúča vysloviť súhlas  s uzavretím Protokolu č. 13  k Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd týkajúci sa zrušenia trestu smrti za každých okolností. K podpisu dokumentu splnomocňuje  predseda vlády SR  ministra zahraničných vecí SR  Eduarda Kukana  a na spolupodpis veľvyslankyňu SR na Stálej misii SR pri Rade Európy Annu Lamperovú.