Dôvodová správa

A. Všeobecná časť

Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky (ďalej len „ministerstvo spravodlivosti“) predkladá na rokovanie Národnej rady Slovenskej republiky vládny návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 385/2000 Z. z. o sudcoch a prísediacich a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení niektorých zákonov. Predkladaný vládny návrh zákona je iniciatívnym materiálom ministerstva spravodlivosti. 

Jedným zo základných atribútov právneho štátu je nezávislosť súdnictva. Základné princípy nezávislosti súdnictva zakotvujú rezolúcie Valného zhromaždenia OSN 40/32 z 29. novembra 1985 a 40/146 z 13. decembra 1985, Odporúčanie Rady Európy No R (94) 12 Výboru ministrov členských štátov Rady Európy z 13. októbra 1994 a sú rozpracované aj v Európskej charte o statuse sudcu, prijatej v Štrasburgu 8. – 10. júla 1998. V nadväznosti na uvedené medzinárodné dokumenty zakotvuje Ústava Slovenskej republiky v čl. 141 princíp nezávislosti súdnej moci a oddelenia výkonu súdnictva od iných štátnych orgánov. 

Ministerstvo spravodlivosti plniac úlohy vyplývajúce z Programového vyhlásenia vlády Slovenskej republiky (časť 7.2. Spravodlivosť) v súlade s vyhlásením, že vláda „považuje súdnu moc  a zabezpečenie jej kvalifikovaného výkonu za jednu zo svojich hlavných priorít“ postupne realizuje zmeny zákonnej právnej úpravy, ktoré sú súčasťou opatrení na plnenie Programového vyhlásenia vlády Slovenskej republiky „venovať zvýšenú pozornosť otázkam zefektívnenia výkonu správy súdov, vrátane ustanovenia do riadiacich funkcií, postupné dobudovanie moderne vybavených pracovísk súdov, ktoré poskytnú potrebné podmienky na výkon súdnictva“. 

Zmenou Ústavy Slovenskej republiky vykonanou ústavným zákonom č. 90/2001 Z. z. došlo k ústavnému zakotveniu orgánu reprezentujúcemu súdnictvo ako celok tak, ako je to v prípade zákonodarnej a výkonnej moci. Týmto orgánom je Súdna rada Slovenskej republiky (ďalej len „súdna rada“). Vychádzajúc z dôvodovej správy k uvedenému ústavnému zákonu, účelom zriadenia súdnej rady bolo najmä obmedzenie neopodstatnene veľkého vplyvu výkonnej moci na moc súdnu (napr. absolútne oprávnenia ministra pri menovaní a odvolávaní predsedov súdov), posilnenie samosprávneho prvku v rámci sudcovského stavu a presun dôležitých a z hľadiska nezávislosti súdnictva citlivých kompetencií v personálnej a organizačnej oblasti na reprezentatívny orgán súdnej moci (prideľovanie a prekladanie sudcov, kreovanie disciplinárnych senátov, ingerencia pri tvorbe rozpočtu súdnictva a pod.). Všetky tieto zmeny mali smerovať k reálnemu naplneniu požiadavky vyslovenej v čl. 141 Ústavy Slovenskej republiky. Ďalej podľa dôvodovej správy k citovanému ústavnému zákonu „zmyslu obsahového naplnenia princípu nezávislosti súdnictva a jeho oddelenia od ostatných orgánov štátu zodpovedá aj ustanovený okruh kompetencií súdnej rady, ktorý zabezpečuje jej zásadný vplyv na riešenie najzákladnejších, a pre organizáciou výkonu a správy súdnictva existenčných otázok“. Takto deklarovaný okruh kompetencií súdnej rady, ale v praxi nie v celom rozsahu a bezproblémovo zabezpečuje ciele sledované jej ústavným konštituovaním. 

Z hľadiska praktickej realizácie ústavných princípov nezávislosti súdnictva, ktoré nachádzajú svoje vyjadrenie v zákonnej právnej úprave vydanej na základe príslušných článkov Ústavy Slovenskej republiky (napr. čl. 141a ods. 6, čl. 143 ods. 2 a 3, čl. 148 ods. 2 a 3), čím sú ústavné garancie nezávislosti súdnictva dopĺňané o zákonné záruky nezávislosti súdnictva, možno konštatovať, že pozitívne očakávania na posilnenie nezávislosti súdnej moci vyslovené v súvislosti so schvaľovaním citovaného ústavného zákona, najmä v oblasti organizácie riadenia a správy súdov, boli a sú naplnené len čiastočne, keďže v mnohých prípadoch sa vývoj právnej úpravy uberal opačne, teda tak, že sa prehlboval štátny dohľad ministerstva spravodlivosti, t.j. výkonnej moci. 

Odhliadnuc od ústavných právomocí Národnej rady Slovenskej republiky schvaľovať zákony regulujúce organizáciu, správu a riadenie súdov a nominovať svojich zástupcov do súdnej rady, sú kompetencie v predmetnej oblasti rozdelené medzi výkonnú moc a súdnu moc. Ministerstvo spravodlivosti ako ústredný orgán štátnej správy pre súdy realizuje riadenie a správu súdov v rozsahu, ktorý vyplýva zo zákonnej právnej úpravy (ide najmä o zákon č. 757/2004 Z. z. o súdoch a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov a zákon č. 385/2000 Z. z. sudcoch a prísediacich a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov). Na riadení a správe súdov sa ďalej podieľa súdna rada, orgány sudcovskej samosprávy a predsedovia súdov. 

Podľa platnej právnej úpravy ministerstvo spravodlivosti, resp. minister spravodlivosti Slovenskej republiky (ďalej len „minister spravodlivosti“) realizuje správu súdov v oblasti personálnej (napr. určovanie voľných miest sudcov, rozhodovanie o prerušení funkcie sudcu, o dočasnom pozastavení výkonu funkcie sudcu, o stáži sudcu), v oblasti finančnej (napr. tvorba rozpočtu súdov a záverečného účtu súdov, výkon predbežnej, priebežnej a následnej finančnej kontroly, vedenie účtovníctva, investičná výstavba, verejné obstarávanie), v oblasti organizačnej (menovanie a odvolávanie predsedov a podpredsedov súdov s výnimkou predsedu Najvyššieho súdu Slovenskej republiky, menovanie a odvolávanie členov rady Justičnej akadémia a riaditeľa Justičnej akadémie, kontrola výkon správy okresných súdov, krajských súdov a Špeciálneho súdu predsedami týchto súdov) a v oblasti ekonomickej (napr. riadenie vývoja, nasadzovania a využívania informačných systémov a technológií na súdoch, sprava centrálneho informačného systému súdnictva). 

Účelom navrhovanej právnej úpravy je posilnenie nezávislosti súdnictva v Slovenskej republike formou rozšírením zákonných záruk nezávislosti v oblasti organizácie, riadenia a správy súdov na úkor výkonnej moci, prenesením príslušných zákonných oprávnení na súdnu radu a na Najvyšší súd Slovenskej republiky (ďalej len „najvyšší súd“), resp. zákonom zriaďovanú Kanceláriu Najvyššieho súdu Slovenskej republiky (ďalej len „kancelária najvyššieho súdu“) v súlade s predpokladmi a zámermi ústavodarného orgánu, ktoré boli určujúce a ktoré formovali výsledné znenie ústavného zákona č. 90/2001 Z. z., ktorým sa mení a dopĺňa Ústava Slovenskej republiky č. 460/1992 Zb. v znení neskorších predpisov. Inak povedané, rozhodovanie o najdôležitejších a miestami existenčných otázkach v oblasti organizácie, riadenia a správy súdov, ktoré boli doteraz zákonom zverené do výlučnej pôsobnosti výkonnej moci reprezentovanej v tomto prípade ministrom spravodlivosti, resp. ministerstvom spravodlivosti tak, ako sú naznačené vyššie, sa navrhovanou právnou úpravou prenášajú na vrcholové orgány reprezentujúce súdnu moc, t.j. súdnu radu a najvyšší súd.

	Súčasne je potrebné uviesť, že od prijatia zákona č. 757/2004 Z. z. o súdoch a o zmene a doplnení niektorých zákonov ide o najzásadnejšiu právnu úpravu v oblasti organizácie, riadenia a správy súdov v Slovenskej republike. Už uvádzaný zákon o súdoch predznamenal prelomový posun v prospech posilnenia nezávislosti súdnej moci v oblasti organizácie, riadenia a správy súdov keď značnú časť kompetencií v oblasti riadenia a správy súdov decentralizoval na predsedov súdov a riaditeľov správy súdov, pričom navrhovaná právna úprava nadväzuje na vykonané zmeny a je logickým pokračovaním zmien, ktorých realizácia je nevyhnutným predpokladom pre dosiahnutie všeobecne uznávaných a požadovaných medzinárodných štandardov nezávislosti súdnictva, ako aj naplnenie ústavného konštituovania súdnej rady a ústavnej úpravy nezávislosti súdnej moci. 

Z hľadiska určenia subjektov, na ktoré prechádzajú kompetencie ministerstva spravodlivosti, resp. ministra spravodlivosti je potrebné poznamenať, že ambíciou predkladané návrhu zákona je nielen mechanický presun kompetencií, ale aj vytvorenie funkčného modelu riadenia a správy súdov, ktorý zabezpečí operatívne a okamžité rozhodovanie, preto sa časť kompetencií presúva priamo na predsedu súdnej rady, keďže ich zverenie do pôsobnosti súdnej rady ako kolektívneho orgánu riadenia a správy súdov nemusí byť vždy na prospech veci. 

Navrhované práva úprava ďalej rieši niektoré čiastkové zmeny zákonnej úpravy postavenia Justičnej akadémie a kreovanie jej orgánov, a to v duchu jej podriadenia v prospech súdnej moci. Taktiež dochádza k čiastkovej zmene zákona o rozpočtových pravidlách verejnej správy, ktorej nutnosť vykonania vyplýva z celkovej zmeny mechanizmu tvorby rozpočtu súdov a ich financovania. 

Z hľadiska legislatívno-technického spracovania popísaného zámeru dochádza k novelizácii týchto zákonov: 
•	zákon č. 385/2000 Z. z. o sudcoch a prísediacich a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov 
•	zákon č. 301/2005 Z. z. Trestný poriadok v znení neskorších predpisov
•	zákon č. 185/2002 Z. z. o Súdnej rade Slovenskej republiky a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov
•	zákon č. 548/2003 Z. z. o Justičnej akadémii a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov 
•	zákon č. 523/2004 Z. z. o rozpočtových pravidlách verejnej správy a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov 
•	zákon č. 757/2004 Z. z. o súdoch a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov

Na základe výsledkov pripomienkového konania bola do návrhu zákona zaradená aj novelizácia zákona č. 154/2001 Z. z. o prokurátoroch a právnych čakateľoch prokuratúry v znení neskorších predpisov z dôvodov uvedených v osobitnej časti.

Jednotlivé novelizačné články sú usporiadané v návrhu zákona chronologicky podľa dátumu ich schválenia. Zmeny vykonávané v zákone č. 385/2000 Z. z. o sudcoch a prísediacich a o zmene a doplnení niektorých zákonov znení neskorších predpisov a v zákone č. 757/2004 Z. z. o súdoch a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení zákona č. 517/2008 Z. z. zohľadňujú Národnou radou Slovenskej republiky schválený a prezidentom Slovenskej republiky podpísaný zákon, ktorým sa mení a dopĺňa zákona č. 757/2004 Z. z. o súdoch a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení zákona č. 517/2008 Z. z.  o zmene a doplnení niektorých zákonov, ktorým došlo ku zrušeniu vojenských súdov. Zmeny vykonávané v zákone č. 548/2003 Z. z. o Justičnej akadémii a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov zohľadňujú predložený vládny návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa predmetný zákon, ktorý sa aktuálne nachádza v druhom čítaní v Národnej rade Slovenskej republiky, a ktorého schválenie sa očakáva skôr, ako schválenie predloženého návrhu zákona.  

Kľúčové zmeny v platnej právnej úprave sa týkajú najmä zákona o sudcoch a prísediacich, zákona o súdoch, zákona o Súdnej rade Slovenskej republiky a zákona o Justičnej akadémii, keďže tieto zákony regulujú právne inštitúty, ktoré sú z hľadiska naplnenia požiadaviek vyslovených v prechádzajúcom texte určujúce. 

Návrh zákona je v súlade s Ústavou, ústavnými zákonmi, medzinárodnými zmluvami, ktorými je Slovenská republika viazaná a zákonmi a súčasne je v súlade s právnom Európskych spoločenstiev a Európskej únie.

            Návrh zákona bude mať dopady na verejné financie tak, ako je to uvedené v dôvodovej správe v doložke finančných, ekonomických, environmentálnych vplyvov a vplyvov na zamestnanosť a podnikateľské prostredie, avšak nebude mať ekonomický ani environmentálny vplyv, ani vplyv na zamestnanosť a na podnikateľské prostredie.

Návrh zákona bol predmetom riadneho pripomienkového konania a vláda Slovenskej republiky ho prerokovala a schválila 25. marca 2009. 

DOLOŽKA  ZLUČITEĽNOSTI
návrhu právneho predpisu
s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie

1. Predkladateľ právneho predpisu: vláda Slovenskej republiky

2. Názov návrhu právneho predpisu: zákon, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 385/2000 Z. z. o sudoch a prísediacich a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení niektorých zákonov.

3. Problematika návrhu právneho predpisu:
a)	nie je upravená v práve Európskych spoločenstiev,
b)	nie je upravená v práve Európskej únie,
c)	nie je obsiahnutá v judikatúre Súdneho dvora Európskych spoločenstiev alebo Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev.

Vzhľadom na to, že problematika návrhu zákona nie je upravená v práve Európskych spoločenstiev a Európskej únie, je bezpredmetné vyjadrovať sa k bodom 4., 5. a 6.

Doložka 
finančných, ekonomických, environmentálnych vplyvov
a vplyvov na podnikateľské prostredie a na zamestnanosť

1.	Odhad vplyvov na verejné financie:

Cieľom predkladaného návrhu zákona je zefektívnenie výkonu správy súdov. Pri hodnotení dosahu na verejné financie už v tomto štádiu je návrh zákona zárukou vysokej úspornosti i z hľadiska viacročného rozpočtovania.

Predpokladaný odhad úspor rozpočtových prostriedkov prestavuje čiastku cca 911 985 € ročne.

Členenie úspor podľa ekonomickej klasifikácie:
- kategória 630 Tovary a služby 		538 942 €,
- kategória 700 Kapitálové výdavky		373 043 €

Spolu:						911 985 €  

Úsporné opatrenia vzniknú v časti informačné technológie (hardware, software). Úspory rozpočtových prostriedkov nevzniknú vplyvom zníženia počtu zamestnancov. 

Realizácia návrhu zákona nepredpokladá negatívny dosah na rozpočet Najvyššieho súdu Slovenskej republiky, Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky a všeobecných súdov vrátane Špeciálneho súdu.

2.	Odhad vplyvov na obyvateľov, hospodárenie podnikateľskej sféry a iných právnických osôb:

Návrh zákona nezakladá žiadne dopady na obyvateľov, hospodárenie podnikateľskej sféry a iných právnických osôb. 

3.	Odhad vplyvov na životné prostredie:

Návrh zákona nezakladá žiadne dopady na životné prostredie. 

4.	Odhad vplyvov na zamestnanosť:

Návrh zákona nezakladá negatívne dopady na zamestnanosť. 

5.	Odhad vplyvov na podnikateľské prostredie:

Návrh zákona nezakladá žiadne dopad na podnikateľské prostredie. 

B. Osobitná časť

K Čl. I (zákon č. 385/2000 Z. z.)

Všeobecne
Právna úprava obsiahnutá v zákone o sudcoch a prísediacich je, popri Ústave Slovenskej republiky, základnou úpravou dotvárajúcou sústavu záruk sudcovskej nezávislosti najmä v oblasti základných práv a povinností sudcov a ich statusu. Z hľadiska naplnenia cieľov a zámerov vyjadrených vo všeobecnej časti dôvodovej správy sa navrhuje presun kompetencií vykonávaných podľa doterajšej právnej úpravy ministerstvom spravodlivosti, resp. ministrom spravodlivosti na súdnu radu, resp. predsedu súdnej rady (najmä niektoré personálne otázky týkajúce sa bezprostredného výkonu funkcie sudcu a preskúmavanie rozhodnutí správcu rozpočtovej kapitoly) a najvyšší súd ako správcu rozpočtovej kapitoly (najmä otázky týkajúce sa sociálneho zabezpečenia sudcov). 

K bodu 1 
Pre vymenovanie osoby do funkcie sudcu je potrebné splnenie zákonom ustanovených predpokladov. Jedným z nich je úspešné vykonanie odbornej justičnej skúšky, resp. inej skúšky postavenej na roveň odbornej justičnej skúšky. Podľa platnej právnej úpravy môže minister spravodlivosti odpustiť splnenie tejto jednej podmienky za podmienok ustanovený zákonom. V nadväznosti na zámer uvedený vo všeobecnej časti dôvodovej správy sa navrhuje preniesť toto oprávnenie na orgán reprezentujúci súdnu moc – v tomto prípade na súdu radu. 

K bodom 2 a 3
Vypúšťa sa návrhové oprávnenie ministra spravodlivosti [písm. a)] a jeho oznamovacia povinnosť [písm. b)], a to v nadväznosti na dôvody uvedené vo všeobecnej časti dôvodovej správy. Navrhovaná zmena v konečnom dôsledku zohľadňuje aj praktický rozmer veci, keďže služobným úradom justičného čakateľa je krajský súd, niet dôvodu aby predseda krajského súdu nepodal návrh súdnej rade priamo, bez medzičlánku (minister spravodlivosti). Uvedené platí aj primerane pre postup podľa písmena b), kde predseda výberovej komisie z titulu svojej funkcie oznámi výsledky výberového konania na voľné miesto sudcu, ak funkcia sudcu obsadzuje výberovým konaním, priamo súdnej rade, ktorá následne môže realizovať svoju ústavnú právomoc podať návrh na vymenovanie sudcu prezidentovi Slovenskej republiky. 

K bodu 4 
Navrhuje sa vypustiť oprávnenie ministra spravodlivosti rozhodovať o stáži sudcu. Nová právna úprava predpokladá, že o stáži sudcu bude vždy rozhodovať súdna rada bez ohľadu na to, kde sa bude stáž vykonávať; prechádzajúce prerokovanie s predsedom dotknutého súdu (kde stážujúci sudca je pridelený) zostáva nedotknuté. Podľa doterajšej právnej úpravy rozhodovala o stáži súdna rada, ak išlo o stáž sudcu v Kancelárii súdnej rady a v ostatný prípadoch minister spravodlivosti. 

K bodu 5
Poverenie sudcu plniť úlohy v orgánoch EÚ sa navrhuje preniesť do pôsobnosti Súdnej rady Slovenskej republiky, čím sa čiastočne zohľadňuje čl. 141 ods. 4 písm. d) Ústavy Slovenskej republiky. 

K bodu 6
Určovanie voľných miest sudcov prechádza v novele zákona o súdoch (čl. V) do pôsobnosti súdnej rady. Navrhovaná zmena teda reaguje na túto skutočnosť. Vzhľadom na odkaz na zákon o súdoch v texte ustanovenia, je konštatovanie o tom, kto určuje voľné miesta sudcov v podstate zbytočné a  duplicitné s úpravou v inom zákone. Dôležité je, že preloženie možno vykonať len na voľné miesto sudcu. 

K bodu 7 
Oznamovanie dôvodov na odvolanie z funkcie sudcu podľa § 18 ods. 2 súdnej rade sa navrhuje presunúť do pôsobnosti osobného úradu sudcu. Osobný úrad sudcu vedie osobný spis sudcu a má teda bezprostrednú vedomosť o skutočnostiach zakladajúcich možné odvolanie sudcu z funkcie sudcu. 

K bodu 8 
Rozhodovanie o dočasnom pozastavení výkonu funkcie sudcu je podľa platnej právnej úpravy zverené do pôsobnosti súdnej rady (ak ide o sudcov najvyššieho súdu) a ministra spravodlivosti (ostatné prípady). Súdna rada rozhoduje podľa písmena a) len na návrh, ktorý je opravný podať minister spravodlivosti a predseda najvyššieho súdu. Minister spravodlivosti [písm. b)] môže rozhodovať aj bez návrhu. V nadväznosti na dôvody uvedené vo všeobecnej časti dôvodovej správy sa navrhuje zbaviť ministra spravodlivosti, ako predstaviteľa výkonnej moci, oprávnenia rozhodovať o dočasnom pozastavení výkonu funkcie sudcu a tak priamo zasahovať od výkonu funkcie sudcu. Oprávnenie rozhodnúť v tejto veci bude teda plne v pôsobnosti predsedu súdnej rady, resp. súdnej rady. Súdna rada bude rozhodovať o dočasnom pozastavení výkonu funkcie sudcu, ktorým je predseda najvyššieho súdu. V ostatných prípadoch bude o dočasnom pozastavení výkonu funkcie sudcu rozhodovať predseda súdnej rady. Navrhovaná právna úprava však nebráni podať ministrovi, prípadne inej osobe podnet osobám oprávneným podať návrh dočasné pozastavenie výkonu funkcie sudcu v prípade vedomosti o naplnení podmienok uvedených v § 22 ods. 1. 
S navrhovanou zmenou v § 22 ods. 2 súvisí aj novelizačný článok II, kde sa navrhuje vykonanie zmeny v Trestnom poriadku v záujme zabezpečenia informovanosti súdnej rady, resp. jej predsedu o skutočnostiach zakladajúcich možnosť rozhodnúť dočasne pozastaviť výkon funkcie sudcu, v tomto prípade je touto skutočnosťou vznesenie obvinenie voči sudcovi. 

K bodu 9 
 	Navrhovaná zmena má za cieľ odstrániť doterajší právny stav, kedy mohlo k pozastaveniu výkonu funkcie sudcu najvyššieho súdu dôjsť aj bez predchádzajúceho rozhodnutia súdnej rady. Naviac, pôvodná právna úprava vytvárala dvojaký prístup k inštitútu dočasného pozastavenia výkonu funkcie sudcu, kde u sudcov najvyššieho súdu mohlo nastať dočasné pozastavenie aj ex lege, bez rozhodnutia súdnej rady, pričom o ostatných sudcov sa vždy vyžadovalo rozhodnutie. Vypustenie predmetného ustanovenia v konečnom dôsledku vyplýva aj zo zmien v § 22 ods. 2. 

K bodu 10 
Vo vzťahu k zrušeniu dočasného pozastavenia výkonu funkcie sudcu sa zavádza model korešpondujúci s doterajšou právnou úpravou, a do budúcna sa teda navrhuje, aby rozhodnutie predsedu súdnej rady podľa § 22 ods. 2 mohol zrušiť sám predseda súdnej rady alebo súdna rada na návrh dotknutého sudcu, a to aj bez návrhu dotknutého sudcu, a rozhodnutie súdnej rady podľa § 22 ods. 2 bude môcť zrušiť len súdna rada a len na návrh dotknutého sudcu. Naviac, zmenou právnej úpravy v zákone č. 185/2002 Z. z. o Súdnej rade Slovenskej republiky sa zavádza vylúčenie predsedu súdnej rady z účasti na zasadnutí súdnej rady, resp. jej hlasovaní, ak súdna rada rozhoduje o zrušení dočasného pozastavenia výkonu funkcie sudcu, o ktorom rozhodol podľa § 22 ods. 2 predseda súdnej rady. Dôležitom momentom novej právnej úpravy je zverenie rozhodovania o dočasnom pozastavení výkonu funkcie sudcu a o zrušení takéhoto rozhodnutia dvom rozdielnym orgánom.

K bodu 11 
Ide o legislatívno-technickú úpravu nadväzujúcu na vypustenie § 22 ods. 3 a následné prečíslovanie ostávajúcich odsekov v § 22. 

K bodu 12 
V nadväznosti na dôvody uvedené vo všeobecnej časti dôvodovej správy sa navrhuje preniesť oprávnenie rozhodovať o prerušení funkcie sudcu na predsedu súdnej rady. Prenesenie tejto kompetencie na jedinú osobu má za cieľ zabezpečiť pružnosť a operatívnosť  v rozhodovaní o prerušení výkonu funkcie sudcu, čo v konečnom dôsledku zodpovedá aj platnej právnej úpravy, kedy o prerušení výkonu funkcie sudcu rozhoduje minister spravodlivosti. Zmenou sú dotknuté odseky 3, 4 a 5. 

K bodu 13
Rozhodovanie o voľných miestach sudcov prechádza v novele zákona o súdoch do pôsobnosti súdnej rady a v nadväznosti na túto zmenu sa navrhuje vykonať zmenu v § 24 ods. 6, ktorá bude korešpondovať so znením zákona o súdoch a kompetenciu súdnej rady určovať voľné miesta sudcov. 

K bodu 14
Oznamovacia povinnosť vo vzťahu k ministerstvu spravodlivosti mala svoje opodstatnenie v prípade výkonu pôsobnosti ministerstva spravodlivosti podľa doterajšej právnej úpravy najmä vo vzťahu k prípadným rozpočtovým dôsledkom. Vzhľadom na zmeny v systéme správy a riadenia súdov stráca oznamovacia povinnosť vo vzťahu k ministerstvu spravodlivosti svoje opodstatnenie. Subjektom, ktorý je adresátom oznamovanej informácie bude Kancelária Najvyššieho súdu Slovenskej republiky ako správca rozpočtovej kapitoly, z ktorej sú financované súdy.  

K bodu 15
Navrhovaná zmena súvisí so zmenami v novele kompetenčného zákona. Postavenie ministerstva spravodlivosti ako ústredného orgánu správy pre súdy nadobúda navrhovanými zmenami nový obsah, resp. význam. Časť jeho doterajších kompetencií preberá, najmä vo vzťahu k § 25 ods. 1, súdna rada, resp. najvyšší súd. 

K bodu 16
Navrhuje sa, aby funkciu osobného úradu sudcu plnila v čase prerušenia výkonu funkcie sudcu kancelária najvyššieho súdu, a to z titulu jej postavenia správcu rozpočtovej kapitoly, z ktorej je financované súdnictvo. Podľa doterajšej právnej úpravy, osobným úradom sudcu počas prerušenia výkonu funkcie sudcu je ministerstvo spravodlivosti. 

K bodu 17
Navrhované zmena reaguje na nové znenie § 11 ods. 1 písm. b). Ide o doplnenie zodpovedajúcej povinnosti predsedu výberovej komisie v nadväznosti na spôsob oznamovania výsledkov výberového konania na obsadenie voľného miesta sudcu. 

K bodu 18
V nadväznosti na dôvody uvedené vo všeobecnej časti dôvodovej správy sa navrhuje preniesť oprávnenie udeľovať súhlas so zvyšovaním kvalifikácie v zahraničí na predsedu súdnej rady, ktorý je súčasne predsedom najvyššieho súdu, t.j. štatutárnym orgánom správcu rozpočtovej kapitoly, z ktorej sú financované súdy. 

K bodu 19
V rámci rozhodovania o opravných prostriedkoch proti rozhodnutiam nahradiť úplne alebo čiastočne náklady zvyšovania kvalifikácie sa navrhuje nová právna úprava, v zmysle ktorej o opravnom prostriedku rozhoduje vždy predseda súdu vyššieho stupňa. Súdna rada bude rozhodovať o opravných prostriedkoch proti rozhodnutie predsedu najvyššieho súdu. Tento koncept, kedy súdna rada rozhoduje o opravných prostriedkov proti rozhodnutiam predsedu najvyššieho súdu vo veciach statusu sudcu, o ktorých je rozhodovanie zverené do pôsobnosti predsedu súdu (spravidla reprezentujúceho osobný úrad sudcu) je charakteristické pre celú novú právnu úpravu. To znamená, že ak podľa doterajšej právnej úpravy bolo ministerstvo spravodlivosti orgánom s konečnou rozhodovacou právomocou, podľa novej právnej úpravy bude tomto orgánom súdna rada. Pre prípad, že člen súdnej rady je priamo dotknutý preskúmavaným rozhodnutím alebo ak je predmetom preskúmania rozhodnutie predsedu najvyššieho súdu, ktorý je zároveň predsedom súdnej rady, zmenou v zákone č. 185/2002 Z. z. o Súdnej rade Slovenskej republiky a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov sa zavádza inštitút zaujatosti a vylúčenia za hlasovania súdnej rady v týchto prípadoch. 

K bodu 20
Mechanizmus schvaľovania zásad povoľovania práce v domácom prostredí je upravený osobitným zákonom [§ 4 ods. 2 písm. e) zákona č. 185/2002 Z. z. o Súdnej rade Slovenskej republiky a o zmene a doplnení niektorých zákonov]. Niet dôvodu duplicitne uvádzať v zákone o sudcoch fakt, že tieto zásady schvaľuje súdna rada. Navrhovaná zmena teda odstraňuje existujúcu duplicitu právnej úpravy. Dohoda s ministrom spravodlivosti nebude potrebná. Súčasne zmenou citovaného zákona o súdnej rade dochádza k zrušeniu predchádzajúcej dohody súdnej rady s ministrom spravodlivosti ako podmienky pre vydanie zásad povoľovania práce v domácom prostredí. 

K bodu 21
Oprávnenie uzatvárať zo stavovskými organizáciami sudcov zmluvy o rozsahu poskytovania plateného náhradného voľna členom týchto organizácií sa navrhuje preniesť na súdnu radu. Navrhovaná zmena vychádza z dôvodov uvedených vo všeobecnej časti dôvodovej správy a súčasne posilňuje prvok samosprávnosti v riadení a správe súdov. 

K bodu 22
Ide o legislatívno-technickú úpravu nadväzujúcu na prečíslovanie odsekov § 22, pričom v predmetnom ustanovení sa musí zmeniť vnútorný odkaz na § 22 ods. 9 do podoby 
§ 22 ods. 8. 

K bodu 23
Správcom rozpočtovej kapitoly, z ktorej sú financované súdy bude kancelária najvyššieho súdu. Z tohto dôvodu sa navrhuje vykonanie zmeny v § 65 ods. 3, kedy tam uvedené prostriedky bude vyplácať priamo najvyšší súd. K problematike rozpočtu súdov a financovania súdov pozri bližšie čl. VIII. 

K bodu 24
Ide o legislatívno-technickú úpravu nadväzujúcu na prečíslovanie odsekov § 22, pričom v predmetnom ustanovení sa musí zmeniť vnútorný odkaz na § 22 ods. 9 do podoby 
§ 22 ods. 8

K bodom 25 a 26
Vzhľadom na zmenu rozpočtovej kapitoly, z ktorej je v Slovenskej republike financovaná súdnictvo, sa navrhuje preniesť oprávnenie rozhodovať o prideľovaní odmien predsedu najvyššieho súdu. Podľa doterajšej právnej úpravy možno priznať odmenu aj sudcovi, ktorý vykonáva stáž, a to „za splnenie mimoriadnej úlohy alebo osobitne významnej úlohy pri výkone stáže“. Vzhľadom na to, že o stáži sudcu bude rozhodovať len súdna rada, jej postavenie vo vzťahu k rozhodovaniu o odmenách  u sudcov vykonávajúcich stáž zostáva zachované, resp. rozširuje sa aj na prípady stáží, o ktorých rozhodoval podľa doterajšej právnej úpravy minister spravodlivosti. 

K bodu 27
Ide o legislatívno-technickú úpravu nadväzujúcu na prečíslovanie odsekov § 22, pričom v predmetnom ustanovení sa musí zmeniť vnútorný odkaz na § 22 ods. 9 do podoby 
§ 22 ods. 8

K bodu 28
Vzhľadom na predchádzajúce zmeny v oblasti skúmania splnenia podmienok pre výkon sudcovskej funkcie sa taktiež navrhuje zmeniť subjekt oprávnený rozhodnúť o započítaní iného času po získaní vysokoškolského vzdelania do započítateľnej praxe. Podľa novej právnej úpravy bude v tejto veci rozhodovať súdna rada. 

K bodu 29
Predkladateľ považuje za nevyhnutné urýchlene pristúpiť k novelizácii § 88 ods. 3, ktorý ustanovuje spôsob určenia platu sudcu povereného plnením úloh v orgáne Európskej únie. S účinnosťou od 1. januára 2009 nie je možné podľa tohto ustanovenia určiť plat sudcu, ktorý je poverený plnením úloh v orgáne Európskej únie. V právnej úprave účinnej od 1. januára 2009 sa pojem „platová relácia“ vôbec nevyskytuje a tento pojem ani nemožno nahradiť pojmom „platový koeficient“ (pozri aj právnu úpravu § 98 a 99 účinnú do 31. decembra 2008). Došlo by k značnému zníženiu zahraničného platu sudcu, a tým aj k porušeniu ústavného princípu právnej istoty a ochrany legálne nadobudnutých práv.

K bodom 30 až 32
Navrhované zmeny vyplývajú z predchádzajúcich úprav v rámci novelizácie predmetného zákona. Subjektom oprávneným rozhodovať o prerušení výkonu funkcie sudcu je predseda súdnej rady a subjektom, ktorý vypláca príplatok podľa § 95 je kancelária najvyššieho súdu, ktorý v tomto prípade plní aj funkciu osobného úradu sudcu. Vyplácanie príplatku za výkon funkcie sudcu a príplatku k dôchodku pozostalých bude v pôsobnosti kancelárie najvyššieho súdu ako správcu rozpočtovej kapitoly, z ktorej sú tieto príplatky vyplácané. Navrhovaná právna úprava nemení podmienky vzniku nároku na predmetné príplatky, menia sa len subjekt oprávnené rozhodnúť o ich priznaní.

K bodu 33
	Ide v podstate o legislatívno-technickú úpravu. Pôsobnosť ministerstva spravodlivosti v oblasti rozhodovania o niektorých príplatkoch prechádza na kanceláriu najvyššieho súdu, pričom navrhovaná zmena túto skutočnosť zohľadňuje aj v prípade § 98 ods. 2.

K bodu 34
Príplatok podľa § 99 ods. 2 bude vyplácať kancelária najvyššieho súdu, keďže sa stáva správcom rozpočtovej kapitoly, z ktorej je financované súdnictvo. 

K bodu 35
Postavenie a oprávnenia ministerstva spravodlivosti pri rozhodovaní o odvolaniach podľa § 101 ods. 1 prevezme súdna rada.

K bodu 36
Do právnej úpravy sa zavádza zásada podľa ktorej rozhodnutia kancelárie najvyššieho súdu vo veciach statusu sudcov podľa zákona o sudcoch a prísediacich bude preskúmavať súdna rada. Opravným prostriedkom v prípade § 101 ods. 2 nebude rozklad, ale odvolanie (opravný prostriedok sa nebude podávať proti rozhodnutiu ústredného orgánu štátnej správy). 

K bodom 37 a 38
Zohľadňujúc prechádzajúce zmeny sa navrhuje, aby rozhodnutia predsedov súdov preskúmavali predsedovia súdov vyššieho stupňa, resp. súdna rada, ak ide o rozhodnutie predsedu najvyššieho súdu. 

K bodu 39
Ide o legislatívno-technickú úpravu nadväzujúcu na prečíslovanie odsekov § 22, pričom v predmetnom ustanovení sa musí zmeniť vnútorný odkaz na § 22 ods. 9 do podoby 
§ 22 ods. 8

K bodu 40
Ide o legislatívno-technickú úpravu spočívajúcu v zavedení legislatívnej skratky „minister“ do textu zákona. 

K bodom 41 a 42 
Navrhuje sa zrušiť oprávnenia ministra spravodlivosti podávať návrhy na začatie disciplinárneho konania, a to z dôvodov uvedených vo všeobecnej časti dôvodovej správy.

K bodu 43
Ide o zmenu vyplývajúcu so zmeny postavenia ministra spravodlivosti vo vzťahu k personálnym otázkam sudcov. Návrhová právomoc sa prenáša na predsedu súdnej rady. 

K bodu 44
Oprávnenie odstrániť v konkrétnom prípade tvrdosť zákona sa navrhuje preniesť na súdnu radu. Podľa platnej právnej úpravy patrí toto oprávnenie ministrovi spravodlivosti, ktorý ho môže realizovať len so súhlasom súdnej rady. 

K bodu 45
Vzhľadom na rozsah navrhovaných zmien sa navrhuje v záujme prechádzania prípadným aplikačným problémom zaviesť v navrhovanom novelizačnom bode prechodné ustanovenia reagujúce na presun doterajších kompetencií z ministerstva spravodlivosti (ministra) na súdnu radu (predsedu súdnej rady) a najvyšší súd. Účelom týchto prechodných ustanovení je zabezpečiť kontinuitu existencie právnych vzťahov, resp. zachovať platnosť a nedotknuteľnosť právnych aktov (rozhodnutí, zmlúv) vzniknutých pred nadobudnutím účinnosti navrhovaného zákona. V § 151o sa reaguje na existujúce rozhodnutia a zmluvy, pričom sa zabezpečuje ich platnosť aj do budúcna. Doplnenie § 151p má za cieľ zabezpečiť plynule rozhodovanie vo veciach podľa § 151m. Ustanovenie § 151m je stále „živým“ ustanovením, aj keď má charakter prechodného ustanovenia. Preto sa navrhuje namiesto novelizácie pôvodného prechodného ustanovenia, pristúpiť k formuláciu a doplneniu nového prechodného ustanovenia, čo v konečnom dôsledku zohľadňuje požiadavku na nemennosť už raz schválených prechodný ustanovení. V § 151q sa rieši problematika pokračovania a dokončenia konaní začatých podľa doterajších predpisov, v ktorých rozhodovalo ministerstvo, resp. minister. Osobitne sa rieši nástupníctvo v disciplinárnych konaniach, ktoré začali na návrh ministra spravodlivosti a ku dňu účinnosti návrhu zákona neboli právoplatne ukončené. V tomto prípade sa navrhuje, aby priamo zo zákona došlo k zámene účastníkov konania na strane navrhovateľa, pričom ministrovi spravodlivosti zanikne postavenie účastníka konania a jeho nástupcom v konaní sa stane súdna rada. 

K Čl. II (zákon č. 301/2005 Z. z.)
Navrhovanou zmenou sa reaguje na novú právnu úpravu inštitútu dočasného pozastavenia výkonu funkcie sudcu v súvislosti s trestným stíhaním proti sudcovi. Podľa pôvodnej právnej úpravy, rozhodoval o dočasnom pozastavení výkonu funkcie sudcu minister spravodlivosti, čomu zodpovedala aj právna úprava v Trestnom poriadku zakotvením oznamovacej povinnosti pri vznesení obvinenia, ak je obvinenou osobou sudca. Vzhľadom na zmenu právnej úpravy dočasného pozastavenia výkonu funkcie sudcu, kde oprávnenie rozhodovať minister spravodlivosti stráca, je nutné vykonať zmenu aj v príslušnej oznamovacej povinnosti upravenej v § 206 ods. 1 Trestného poriadku. Podľa novej právnej úpravy bude teda orgán činný v trestnom konaní plniť svoju oznamovaciu povinnosť voči súdnej rade (o dočasnom pozastavení bude rozhodovať súdna rada, resp. jej predseda).

K Čl. III (zákon č. 154/2001 Z. z.)
Predkladateľ považuje za nevyhnutné urýchlene pristúpiť k novelizácii zákon č. 154/2001 Z. z. o prokurátoroch a právnych čakateľoch prokuratúry, ktorý ustanovuje spôsob určenia platu prokurátora povereného plnením úloh v orgáne Európskej únie. S účinnosťou od 1. januára 2009 nie je možné podľa tohto ustanovenia určiť plat prokurátora, ktorý je poverený plnením úloh v orgáne Európskej únie. V právnej úprave účinnej od 1. januára 2009 sa pojem „platová relácia“ vôbec nevyskytuje a tento pojem ani nemožno nahradiť pojmom „platový koeficient“ (pozri aj právnu úpravu § 98 a 99 účinnú do 31. decembra 2008). Došlo by k značnému zníženiu zahraničného platu prokurátora, a tým aj k porušeniu ústavného princípu právnej istoty a ochrany legálne nadobudnutých práv. Keďže ide o problém, ktorý sa vzťahuje ako sudcov, tak aj prokurátorov dočasne pridelených k orgánu Európskej únie, navrhujeme predložený návrh zákona doplniť o nový článok – návrh novely zákona č. 154/2001 Z. z. o prokurátoroch a právnych čakateľoch prokuratúry v znení neskorších predpisov, v ktorom navrhujeme riešenie uvedenej problematiky s tým, že takéto riešenie odporúčame prevziať aj do právnej úpravy vzťahujúcej sa na sudcov.

K Čl. IV (zákon č. 185/2002 Z. z.)

K bodu 1
Koncept tzv. ďalšej pôsobnosti súdnej rady podľa predloženého návrhu predpokladá, že časť ďalšej pôsobnosti súdnej rady bude upravená priamo zákonom o súdnej rade, pričom aj ostatné zákony týkajúce sa postavenia sudcov alebo riadenia správy súdov ustanovenia pôsobnosť súdnej rady.  
Vzhľadom na posilnenie postavenia súdnej rady v rámci riadenia a správy súdov je potrebné tiež uviesť, že časť kompetencií, ktorá si vyžaduje okamžitú realizáciu, resp. operatívne riešenie bude prenesená do pôsobnosti predsedu súdnej rady, keďže rozhodovanie kolektívneho orgánu v otázkach tohto charakteru nie je zárukou okamžitého riešenia každodenných problémov justície. 

K bodu 2
Z dôvodov uvedených vo všeobecnej časti dôvodovej správy sa navrhuje vypustiť predchádzajúcu dohodu s ministrom spravodlivosti pri schvaľovaní právnych katov uvedených § 4 ods. 2, čím sa výrazným spôsobom posilňuje prvok samosprávnosti v súdnictve. 

K bodu 3
Ide o legislatívno-technickú úpravu nadväzujúcu na koncept úpravy tzv. ďalšej pôsobnosti súdnej rady ustanovenej zákonom. 

K bodu 4 
Vzhľadom na to, že do pôsobnosti súdnej rady bude patriť preskúmavanie niektorých rozhodnutí predsedov súdov, ktorí súčasne môžu byť členmi súdnej rady (u predsedu najvyššieho súdu je to mu tak vždy), resp. rozhodovania o niektorých statusových otázkach týkajúcich sa sudcov, ktorí môžu byť členmi súdnej rady, navrhuje upraviť sa inštitút zaujatosti, ktorý zabezpečí objektívnosť pri rozhodovaní súdnej rady, a to formou vylúčenia zaujatého člna súdnej rady z hlasovania súdnej rady. 

K bodu 5
	V záujme posilnenia nestrannosti pri rozhodovaní o niektorých otázkach súvisiacich s výkonom funkcie sudcu sa navrhuje zaviesť do právnej úpravy mechanizmus vylúčenia predsedu súdnej rady v prípade, ak súdna rozhoduje na návrh dotknutého sudcu o zrušení dočasného pozastavenia výkonu funkcie sudcu, o ktorom pôvodne rozhodol predseda súdnej rady, pričom k tomuto vylúčeniu dôjde ex lege. (k tomu viď odôvodnenie k novej právnej úprave inštitútu dočasného pozastavenia výkonu funkcie sudcu v Čl. I). V druhej vete vkladaného ustania sa rieši podobná situácia. Členom súdnej rady môže byť aj predseda súdu, ktorý z titulu výkonu funkcie sudcu môže podať návrh na začatie disciplinárneho konania proti sudcovi príslušného súdu. Začatie disciplinárneho konania môže viesť za splnenia zákonom predpokladaných podmienok k dočasnému pozastaveniu výkonu funkcie sudcu. Takéto rozhodnutie môže zrušiť súdna rada, ktorej členom je osoba, ktorá iniciovala disciplinárne stíhanie vedúce k dočasnému pozastaveniu výkonu funkcie sudcu. V záujme objektívnosti rozhodovania súdnej rady sa teda navrhuje, aby aj v tomto prípade došlo ex lege k vylúčeniu člena súdnej rady z účasti na jej zasadnutí a hlasovaní. 

K bodu 6
Účasť ministra spravodlivosti na rokovaní súdnej rady (v prípadoch kedy nie je potrebný predchádzajúci súhlas súdnej rady) sa obmedzuje len na prípady, ak súdna rada bude rokovať o návrhoch všeobecne záväzných právnych predpisov týkajúcich sa organizácie, riadenia a správy súdov a postavenia sudcov (na rokovanie vlády ich naďalej bude predkladať minister spravodlivosti), resp. ak súdna rada bude rokovať o koncepčných dokumentoch týkajúcich sa súdnictva. 

K bodu 7
Navrhovaná zmena vyplýva z celkovej zmeny financovania súdnictva. Kancelária súdnej rady bude financovaná z rozpočtovej kapitoly Kancelária Najvyššieho súdu Slovenskej republiky. 

K bodu 8
Ide o legislatívno-technickú zmenu v nadväznosti na obsahové zmeny v § 6 ods. 7. 

K bodu 9
Navrhované prechodné ustanovenia majú za cieľ zabezpečiť platnosť dokumentov vydaných podľa § 4 ods. 2 pred dňom účinnosti zákona, resp. zabezpečiť nedotknuteľnosť právnych vzťahov, ktoré vznikli na podklade týchto právnych aktov. 

K Čl. V (zákon č. 548/2003 Z. z.)

Všeobecne 
Podľa platnej právnej úpravy je Justičná akadémia vzdelávacou inštitúciou s celoštátnou pôsobnosťou, ktorá zabezpečuje, organizuje a vykonáva vzdelávanie sudcov, prokurátorov a súdnych úradníkov. Vychádzajúc z konceptu oddelenia výkonnej moci od moci súdnej tak, ako je to uvedené vo všeobecnej časti dôvodovej správy, je namieste aj zmena postavenia Justičnej akadémie vo význame jej vyňatia z priamej riadiacej pôsobnosti ministerstva spravodlivosti a jej začlenenia do pôsobnosti vrcholových orgánov súdnej moci. Táto zmena sa prejavuje najmä v oblasti financovania činnosti Justičnej akadémie a ustanovenia jej orgánov. 

Poznámka: Navrhované zmeny v zákone č. 548/2003 Z. z. zohľadňujú novelu predmetného zákona, ktorá sa nachádza aktuálne v druhom čítaní v Národnej rade Slovenskej republiky (tlač 863).

K bodu 1
Vychádzajúc z konceptu napojenia všetkých všeobecných súdov na štátny rozpočet prostredníctvom jedinej rozpočtovej kapitoly sa navrhuje, aby aj Justičná akadémia ako vzdelávacia inštitúcia sudcov, bola taktiež napojená na štátny rozpočet prostredníctvom tej istej rozpočtovej kapitoly ako súdy, t.j. kapitoly Kancelária Najvyššieho súdu Slovenskej republiky. 

K bodom 2 až 6
Z hľadiska mechanizmu kreovania rady ako najvyššieho orgánu Justičnej akadémie sa navrhuje, aby menovanie, resp. voľba jej členov bola plne v pôsobnosti súdnej rady a generálneho prokurátora. Uvedené platí aj pre prípadné odvolanie člena rady. Vychádza sa pritom z dôvodov uvedených vo všeobecnej časti dôvodovej správy. Podľa novej právnej úpravy bude teda 6 členov rady menovať súdna rada a 4 členov generálny prokurátor. 

K bodu 7
Vzhľadom na zmenu subjektu oprávneného vymenovať riaditeľa akadémie, ktorým podľa novej právnej úpravy bude predseda súdnej rady, sa navrhuje vykonanie zmeny § 7 psím. a), ktorou sa zabezpečí vnútorný súlad právnej úpravy. 

K bodu 8
Spôsob schvaľovania obsahovej náplne vzdelávania sudcov vyplýva zo zákona č. 185/2002 Z. z. o Súdnej rade Slovenskej republiky a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov. V § 7 ods. f) preto nie je potrebné duplicitne upravovať spôsob jej schvaľovania. 

K bodu 9 
Vzhľadom na to, že pôsobnosť odvolať riaditeľa Justičnej akadémie prechádza na súdnu radu, navrhuje sa, aby prípadné návrhy na odvolanie riaditeľa boli predkladané priamo predsedovi súdnej rady. 

K bodu 10
Keďže navrhovaná právna úprava upúšťa od možnosti odvolať člena rady ministrom spravodlivosti, stráca doterajšia právna úprava svoje opodstatnenie a preto sa vypúšťa časť týkajúca sa ministra spravodlivosti. 

K bodom 11 a 12
S prihliadnutím na dôvody uvedené vo všeobecnej časti dôvodovej správy sa navrhuje, aby oprávnenie menovať a odvolávať riaditeľa Justičnej akadémie prešlo na predsedu súdnej rady, ktorý ho vymenuje na návrh rady akadémie. 

K bodom 13 a 14
Keďže podľa novej právnej úpravy bude Justičná akadémia napojená na štátny rozpočet prostredníctvom rozpočtovej kapitoly Kancelária Najvyššieho súdu Slovenskej republiky, je dôvodné, aby riaditeľ akadémie predložil návrh rozpočtu akadémie priamo kancelárii [§ 9 ods. 1 písm. c)]. Uvedené platí aj pre vymedzenie zodpovednostných vzťahov vo oblasti hospodárneho a účelné nakladania z rozpočtovými prostriedkami Justičnej akadémie [§ 9 ods. 1 písm. d)]. 

K bodu 15
Výročnú správu o činnosti akadémie bude jej riaditeľ predkladať podľa predloženého návrhu súdnej rade. 

K bodom 16 až 24
Predmetné novelizačné body upravujú nanovo pôsobnosť vo vzťahu k organizácii a priebehu justičných skúšok. Návrh na vykonanie justičnej skúšky bude justičnej akadémii predkladať predseda súdnej rady (§ 12 ods. 1). Menovanie a odvolávanie členov skúšobnej komisie a ich náhradníkov bude vykonávať rada akadémie (§ 13 ods. 1 a 3). Výsledky justičných skúšok oznámi predseda skúšobnej komisie predsedovi súdnej rady (§ 13 ods. 6; v prípade právneho čakateľa prokuratúry sa výsledky oznámia generálnemu prokurátorovi Slovenskej republiky). Osvedčenie o úspešnom vykonaní justičnej skúšky sa bude vykonávať v prítomnosti člena súdnej rady (§ 14 ods. 1). Vykonanie opravnej skúšky bude povoľovať vo vzťahu k justičnému čakateľovi predseda súdnej rady (§ 14 ods. 6). Právna úprava súčasne zabezpečuje participáciu generálneho prokurátora na obsadzovaní skúšobných komisií a ich zložení, uvedené platí taktiež pre súdnu radu.

K bodu 22
Prechodné ustanovenia upravujú dopady novej právnej úpravy kreovania funkcie členov rady, riaditeľa, zástupcu riaditeľa, ako aj členov a náhradníkov skúšobných komisií a pedagogického zboru na trvanie týchto funkcií. Osobitným spôsobom sa rieši otázka definovania ďalšieho pôsobenia členov rady akadémie, ktorí boli vymenovaní ministrom spravodlivosti (odsek 2).

K Čl. VI (zákon č. 523/2004 Z. z.)

K bodu 1
Doterajšia rozpočtová kapitola Najvyššieho súdu Slovenskej republiky sa nahrádza rozpočtovou kapitolou Kancelárie Najvyššieho súdu Slovenskej republiky. Uvedená zmena súvisí s celkovou zmenou systému financovania súdov – k tomu pozri zmeny navrhované v zákone o súdoch.

K bodu 2
Podľa planej právnej úpravy sa ministerstvo spravodlivosti vyjadruje k návrhu rozpočtu a návrhu záverečného účtu kapitoly Najvyšší súd Slovenskej republiky. Je nespochybniteľné, že financovanie súdnictva je jednou zo záruk nezávislosti súdnictva. Podľa navrhovanej právnej úpravy (k tomu pozri novelu zákona o súdoch v čl. V)) bude existovať len jedna rozpočtová kapitola, prostredníctvom ktorej budú všetky všeobecné súdy napojené na štátny rozpočet. Touto kapitolou bude rozpočtová kapitola Kancelárie Najvyššieho súdu Slovenskej republiky. Keďže jedným z cieľov predloženej novely je prechod kompetencií z ministerstva spravodlivosti na súdnu radu, resp. najvyšší súd, nebude existovať akceptovateľný dôvod ani povinnosť kancelárie najvyššieho súdu (pôvodne najvyššieho súdu) predkladať návrh rozpočtu a návrh záverečného účtu ministerstvu spravodlivosti. 

K Čl. VII (zákon č. 757/2004 Z. z.)

Všeobecne
Z pohľadu problematiky riadenia a správy súdov je základným právnym predpisom zákon o súdoch, ktorý obsahuje základné vymedzenie kompetencií medzi orgánmi riadenia a správy súdov. Navrhované zmeny sa týkajú najmä problematiky tvorby rozpočtu súdov a financovania súdov, kde sa navrhuje uplatniť napojenie všetkých súdov na štátny rozpočet prostredníctvom rozpočtovej kapitoly Najvyšší súd Slovenskej republiky. Uvedená skutočnosť je následne určujúca pre rozdelenie pôvodných kompetencií ministerstva spravodlivosti medzi súdnu radu a najvyšší súd, majúc pritom na zreteli postavenie najvyššieho súdu ako správcu rozpočtovej kapitoly. Z hľadiska rozdelenia kompetencií naznačeného vo všeobecnej časti dôvodovej správy (personálne, finančné, organizačné a ekonomické) možno konštatovať, že na súdnu radu prechádzajú najmä kompetencie v personálnej oblasti a čiastočne organizačnej oblasti, pričom na najvyšší súd prechádzajú kompetencie najmä v oblasti finančnej a ekonomickej.  

K bodu 1
Vzhľadom na rozsah kompetencií prenášaných z ministerstva spravodlivosti na najvyšší súd je nevyhnutné, aby najvyšší súd disponoval dostatočným administratívnym aparátom, ktorý bude zabezpečovať výkon prenesenej pôsobnosti, pričom sa navrhuje inštitucionalizovať  tento administratívny aparát, a to zriadením Kancelárie Najvyššieho súdu Slovenskej republiky ako právnickej osoby primárne na účely zabezpečenie bezproblémového výkonu správy súdov nižších stupňov. Vychádza sa pritom s obdobnej právnej úpravy ako v prípade Kancelárie Súdnej rady Slovenskej republiky. Navrhovaná právna úprava je naviac nevyhnutná z dôvodu zabezpečenia existencie jedinej rozpočtovej kapitoly, z ktorej bude financované súdnictvo, pričom takto koncipovaná právna úprava v oblasti rozpočtu jednak zohľadňuje existujúce modely právnej úpravy (napr. Kancelária Národnej rady Slovenskej republiky, Kancelária Ústavného súdu Slovenskej republiky, Kancelária prezidenta Slovenskej republiky a pod.), a na strane druhej rešpektuje platné princípy a zásady zákona č.  523/2004 Z. z. o rozpočtových pravidlách verejnej správy a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.
V čele kancelárie najvyššieho súdu bude vedúci kancelárie, ktorého bude menovať a odvolávať priamo predseda najvyššieho súdu. Kancelária bude mať postavenie štátnej rozpočtovej organizácie. 

K bodu 2
V § 27 ods. 1 sa upravuje spôsob navýšenia sudcov vybavujúcich agendu podľa § 24 Trestného poriadku v čase vojny a vojnového stavu. Platná právna úprava predpokladá možný odklon od zákonom ustanoveného dvojnásobného zvýšenia počtu sudcov, a to na základe rozhodnutia ministra spravodlivosti po predchádzajúcej dohode s ministrom obrany Slovenskej republiky. Toto oprávnenie ministra spravodlivosti sa navrhuje preniesť na súdnu radu, ktorej jednou zo základných kompetencií je určovanie počtu sudcov. Súčasne sa navrhuje legislatívno-technická úprava spočívajúca v prečíslovaní pôvodného odkazu 8a na 8c a súčasné zavedenie poznámky pod čiarou k novému odkazu 8c (súvisí so zmenou v bode 1). 

K bodu 3
Ide o legislatívno-technickú zmenu vyplývajúcu z prečíslovania doterajšieho odkazu 8a na 8c; k tomu pozri tiež odôvodnenie k bodu 3. 

K bodu 4
Analogicky ako v prípade § 27 ods. 1 dochádza k prechodu oprávnenia, v tomto prípade z ministra spravodlivosti na predsedu súdnej rady, čím sa súčasne zabezpečuje operatívnosť vo vyhotovovaní zoznamov sudcov podľa § 27 ods. 3. 

K bodu 5
Súdna rada a sudcovské rady sa podieľajú na riadení a správe súdov nie len podľa zákona o súdoch. Preto sa slová „podľa tohto zákona“ vypúšťajú v záujme predchádzania prípadným výkladovým nezrovnalostiam. 

K bodu 6
Postavenie ministerstva spravodlivosti ako ústredného orgánu štátnej správy zostáva z hľadiska jeho formálneho vyjadrenia nedotknuté. Obsahovo sa však význam tohto jeho postavenia mení, keďže značná časť jeho kompetencií, ktoré doteraz vykonávalo smerom k súdom v oblasti riadenia správy súdov prechádza na súdnu radu, resp. najvyšší súd. Postavenie ministerstva spravodlivosti bude mať teda iný význam. Určité kompetencie ministerstva spravodlivosti zostávajú zachované, napr. príprava a predkladanie návrhov zákonov a iných všeobecne záväzných právnych predpisov v oblasti riadenia a správy súdov, ako aj postavenia sudcov, plnenie úloh súvisiacich s dojednávaním a vykonávaním medzinárodných zmlúv, ako aj z členstva v medzinárodných organizáciách, plnenie informačnej a oznamovacej povinnosti vo vzťahu k Európskej únii, účasť na kreovaní niektorých kolektívnych orgánov (výberové komisie, skúšobné komisie, disciplinárne senáty). Všetky tieto úlohy bude ministerstvo spravodlivosti naďalej plniť z pozície ústredného orgánu štátnej správy pre súdy. Rovnako zostáva nedotknuté doterajšie postavenie ministra spravodlivosti v trestnom konaní. 

K bodu 7
Navrhuje sa zaradiť kanceláriu najvyššieho súdu do štruktúry orgánov správy súdov. Jej pôsobnosť je zákonom daná najmä v oblasti tvorby rozpočtu súdov a otázok bezprostredne súvisiacich s financovaním súdov. 

K bodom 8 a 9
Jednu z kľúčových úloh v oblasti riadenia a správy súdov zohráva predseda súdu. Rozsiahla novela zákona o súdoch, ako aj zákona o sudcoch a prísediacich (zákon č. 517/2008 Z. z.) toto postavenie predsedu súdu ešte viac zvýraznil. Zohľadňujúc postavenie predsedu súdu a vychádzajúc z dôvodov uvedených vo všeobecnej časti dôvodovej správy, najmä posilnením nezávislosti súdov v oblasti riadenia a správy súdov, je namietne komplexná zmena mechanizmu ustanovovania predsedov súdov (pochopiteľne s výnimkou predsedu najvyššieho súdu, kde právna úprava vyplýva priamo z Ústavy Slovenskej republiky). 
Podľa novej právnej úpravy budú predsedovia okresných súdov, krajských súdov a Špeciálneho súdu menovaný súdnou radou na návrh predsedu súdnej rady, čím sa zabezpečuje jednak kolektívne rozhodovanie o osobe predsedu súdu, ako aj účasť výkonnej moci a zákonodarnej moci ako ostávajúcich zložiek štátnej moci na kreovaní funkcie predsedu súdu, a to prostredníctvom svojich zástupcov v súdnej rade ustanovený podľa Ústavy Slovenskej republiky.
Nové znenie § 37 má za cieľ zabezpečiť plynulosť pri striedaní sudcov na poste predsedu súdu a minimalizovať stav „bezvládia“ na poste predsedu súdu, a to úpravou zákonných lehôt, v rámci ktorých bude predseda súdnej rady povinný predložiť súdnej rade návrh na vymenovanie sudcu do funkcie predsedu súdu. 

K bodom 10 až 16
Ako v prípade ustanovenie do funkcie predsedu súdu je namieste aj v prípade zániku tejto funkcie nutná zmena právnej úpravy, ktorá bude zohľadňovať oddelenie súdnej moci od moci výkonnej. V rámci novej právnej úpravy zostáva zachovaná právna konštrukcia, podľa ktorej predsedu súdu odvoláva orgán, ktorý ho do tejto funkcie ustanovil; v tomto prípade bude teda o odvolaní predsedu súdu rozhodovať súdna rada, a to na návrh predsedu súdnej rady. Vo vzťahu k návrhovej právomoci podávať návrh na odvolanie predsedu súdu sa bude uplatňovať postup, kedy navrhnúť odvolanie predsedu súdu bude môcť predseda súdnej rady, ktorému môže podnet na odvolanie predsedu súdu predložiť predseda súdu vyššieho stupňa (pri predsedovi najvyššieho súdu sa uplatní osobitná právna úprava v zákone o súdnej rade). V porovnaní s doterajšou právnou úpravou sa postavenie predsedu súdu pri jeho odvolávaní posilňuje, keďže s jeho odvolaním musí vysloviť súhlas súdna rada, nestačí prerokovanie tejto otázky v súdnej rade, resp. odvolanie predsedu súdu je v pôsobnosti kolektívneho orgánu, a nie v pôsobnosti jednotlivca ako tomu bolo doteraz, keď predsedov súdov odvolával priamo minister spravodlivosti. 
Súčasťou navrhovanej právnej úpravy sú aj zmeny vo vzťahu k určovaniu momentu zániku funkcie predsedu súdu v prípade vzdania sa funkcie, resp. odvolania z tejto funkcie. V prípade vzdania sa funkcie predsedu súdu, funkcia zaniká uplynutím kalendárneho mesiaca, v ktorom bolo písomné oznámenie o vzdaní sa funkcie doručené ministrovi spravodlivosti – podľa novej právnej úpravy je rozhodujúci deň doručenia súdnej rade (§ 38 ods. 2). Analogická zmena sa vykonáva aj v nadväznosti na určenie okamihu zániku funkcie predsedu súdu odvolaním, kde funkcia zaniká dňom nasledujúcim po dni, keď mu bolo doručené rozhodnutie ministra o odvolaní z funkcie, ak nie je v rozhodnutí určený neskorší deň – podľa novej právnej úpravy je rozhodujúci deň doručenia rozhodnutia súdnej rady (§ 38 ods. 7). 
Právna konštrukcia poverenia sudcu plnením úloh predsedu súdu podľa § 38 ods. 8 zostáva zachovaná; oprávnenie určiť tohto sudcu však prechádza na predsedu súdnej rady, čím sa sleduje pružnosť a operatívnosť pri zabezpečení riadneho chodu súdu v prípade, ak tento súd nemá ustanoveného ani predsedu ani podpredsedu.  

K bodom 17 a 18 
Podobne ako v prípade vymenúvania a odvolávania predsedov súdov sa navrhuje vykonanie zmien v mechanizme vymenúvania a odvolávania podpredsedov súdov. Doterajšie oprávnenie ministra spravodlivosti prechádza na súdnu radu. Iniciovanie procesu vymenovania, resp. odvolania podpredsedu súdu zo strany predsedu dotknutého súdu zostáva zachované. 

K bodu 19
Ide o legislatívno-technickú zmenu odôvodnenú zmenou číslovania ustanovení v § 74 ods. 1, ktoré boli vykonané predchádzajúcimi novelizáciami a ktoré sa nepremietli v rámci zavedeného vnútorného odkazu, ktorý aktuálne odkazuje na nesprávne ustanovenie. 

K bodom 20 a 22
Navrhovaná zmena reaguje na novú právnu úpravu kreovania funkcie predsedu súdu. Keďže sa nebude uplatňovať mechanizmus výberového konania, oprávnenie sudcovskej rady nominovať zákonom určený počet členov výberovej komisie sa stáva bezpredmetným a preto sa navrhuje jeho vypustenie (zmena § 45 ods. 7). Analogická zmena sa musí vykonať aj v prípade oprávnenia kolégia predsedov sudcovských rád (zmena § 48 ods. 2). 

K bodu 21
S prihliadnutím na zmeny v § 73 (delegovanie kompetencií na krajské súdy, resp. ich organizačné útvary) je potrebné vykonať zmenu predmetného ustanovenia, keďže nejde o organizačné útvary ministerstva spravodlivosti. 

K bodu 23
S prihliadnutím na prechod kompetencií v oblasti informačných systémov súdov z ministerstva spravodlivosti na najvyšší súd je potrebné vykonať navrhovanú zmenu, ktorá zohľadní riadiacu právomoc najvyššieho súdu v oblasti schvaľovania programových a technických prostriedkov určených pre prideľovanie vecí a celkovo pre spracovanie súdnej agendy. Zmena sa týka odsekov 1, 4 a 7.

K bodu 24
Oprávnenie dať podnet na nariadenie mimoriadnej revízie súdu sa prenáša na predsedu súdnej rady. 

K bodom 25 až 27 
Vypúšťa sa pôsobnosť ministerstva spravodlivosti vo veciach sťažností a podnetov. V doterajšej právnej úprave absentovala problematika vybavovania sťažnosti na predsedu najvyššieho súdu. Podľa novej právnej úpravy, sťažnosti na predsedu najvyššieho súdu bude vybavovať súdna rada; uvedená platí aj pre vybavovanie podnetov na predsedu najvyššieho súdu. V vzťahu k prešetrovaniu vybavovania sťažností na navrhuje, aby prešetrovanie vybavenia sťažnosti predsedami krajských súdov, špeciálneho súdu a najvyššieho súdu vykonávala súdna rada.  

K bodom 28 až 31
 	Doterajšia právna úprava v § 71 až 73 upravovala pôsobnosť ministerstva spravodlivosti pri výkone správy súdov. Podľa novej právnej úpravy dochádza k prerozdeleniu pôvodných kompetencií ministerstva spravodlivosti medzi súdnu radu (najmä personálnych a koncepčných otázkach) a najvyšší súd (najmä v oblasti koordinácie výkonu správy súdov nižšieho stupňa správy a prevádzky informačných systémov) a kanceláriu najvyššieho súdu (oblasti finančného riadenia, účtovníctva, investičnej výstavby a pod.). V oblasti správy a prevádzky informačných systémov sa zachováva aktuálny model možnej delegácie niektorých oprávnení zverených najvyššiemu súdu (pôvodne ministerstvu spravodlivosti) na krajské súdy. V nadväznosti na komplexnú zmenu doterajších ustanovení o správe súdov sa súčasne vykonáva prečíslovanie a aktualizácia citácií v zavedených poznámkach pod čiarou.

K bodom 32 až 38
Vzhľadom na prechod kompetencií v oblasti správy a prevádzky Centrálneho informačného systému súdnictva z ministerstva spravodlivosti na kanceláriu najvyššieho súdu sa navrhuje vykonanie legislatívno-technických úprav, ktoré zohľadnia tento prechod kompetencií v právnej úprave § 79 až 82.

K bodom 39 až 50 
Vychádzajúc z pôvodného návrhu novely Ústavy Slovenskej republiky (ústavný zákon č. 90/2001 Z. z.), ako aj z dôvodovej správy tomuto ústavnému zákonu, jedným z východísk tohto návrhu bola existencia jednej rozpočtovej kapitoly, prostredníctvom ktorej by boli na štátny rozpočet napojené všetky všeobecné súdy („V súlade s medzinárodne uznaným a požadovaným štandardom teda navrhovaný ústavný text predpokladá existenciu osobitnej rozpočtovej kapitoly pre súdy, ktorú by mala tvoriť rozpočtová kapitola pre Najvyšší súd Slovenskej republiky.“). Dokonca aj pôvodný návrh ústavného zákona obsahoval výslovné zakotvenie rozpočtovej kapitoly najvyššieho súdu v texte ústavy [pôvodné znenie čl. 141a ods. 3 písm. f): „f) vyjadrovať sa k návrhu rozpočtu Najvyššieho súdu Slovenskej republiky pri zostavovaní návrhu štátneho rozpočtu“]. V schválenom znení ústavného zákona však výsledná podoba tohto ustanovenia upravuje právo súdnej rady „vyjadrovať sa o návrhu rozpočtu súdov Slovenskej republiky“. Napriek tomu, že ústavný text predpokladá existenciu jedného rozpočtu súdov Slovenskej republiky (singulárne vyjadrenie „o návrhu rozpočtu súdov“), zákonná právna úprava je iná. Súdy sú podľa platného zákona o súdoch svojimi príjmami a výdavkami napojené na štátny rozpočet prostredníctvom rozpočtovej kapitoly Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky, bývalé vojenské súdy (zrušené od 1. apríla 2009) sú (boli) svojimi príjmami napojené na štátny rozpočet prostredníctvom rozpočtovej kapitoly Ministerstva obrany Slovenskej republiky a najvyšší súd je na štátny rozpočet napojený prostredníctvom vlastnej rozpočtovej kapitoly. 
Vychádzajúc z platného stavu a zohľadňujúc pritom pôvodné zámery ústavodarného orgánu, ako aj tvorcov ústavného zákona č. 90/2001 Z. z. možno konštatovať, že zákonná právna úprava zaostáva za očakávaniami, ktoré mala priniesť novela Ústavy Slovenskej republiky pri posilňovaní nezávislosti súdnej moci v oblasti ekonomickej nezávislosti tejto zložky štátnej moci. 
Predkladaná novela zákona o súdoch nadväzuje na pôvodné ciele ústavného zákona č. 90/2001 Z. z. a rozvíja ich smerom k posilneniu súdnej moci v oblasti ekonomickej nezávislosti, a to tým spôsobom, že vylučuje závislosť okresných súdov, krajských súdov a Špeciálneho súdu od ministerstva spravodlivosti ako správcu rozpočtovej kapitoly, z ktorej sú tieto súdy financované. Súčasne sa vytvára jediná rozpočtová kapitola, z ktorej budú financované všetky všeobecné súdy v Slovenskej republiky, ktorou je rozpočtová kapitola Kancelárie Najvyššieho súdu Slovenskej republiky. Táto právna konštrukcia zodpovedá obdobnému riešeniu financovania niektorých ústavný orgánov – v prípade zákonodarnej moci ide o Kanceláriu Národnej rady Slovenskej republiky, resp. v prípade Ústavného súdu Slovenskej republiky ide o Kanceláriu Ústavného súdu Slovenskej republiky. Súčasne možno konštatovať, že takáto právna úprava bude rešpektovať princípy a zásady vyplývajúce z právnej úpravy rozpočtu verejnej správy, t.j. zo zákona č. 523/2004 Z. z. o rozpočtových pravidlách verejnej správy a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.
Z hľadiska tvorby rozpočtu súdov („zdola – nahor“) zostáva pôvodný mechanizmus jeho tvorby zachovaný. Doterajšia pôsobnosť ministerstva spravodlivosti ako správcu rozpočtovej kapitoly však prechádza na Kanceláriu Najvyššieho súdu Slovenskej republiky. Pôsobnosť predsedov súdov, sudcovských rád a súdnej rady pri tvorbe rozpočtu súdov zostáva zachovaná. Uvedené primerane platí aj pre tvorbu záverečného účtu.

K bodu 51
Ide o legislatívno-technické úpravy spočívajúce v korekcii doterajšieho používania odkazov 43 až 45 a poznámok k nim, a to tak, aby bola zachovaná vnútorná konzistencia právneho predpisu.

K bodu 52
Podobne ako v predchádzajúcich novelizačných článkoch je potrebné zaviesť prechodné ustanovenia, ktoré budú garanciou plynulého odovzdávania agendy z ministerstva spravodlivosti na súdnu radu, resp. najvyšší súd a ktoré súčasne zabezpečia kontinuitu v právnych vzťahov vzniknutých predo dňom účinnosti návrhu zákona. V § 101a sa navrhuje upraviť dopady zmeny právnej úpravy kreovania funkcie predsedu a podpredsedu súdu, pričom doterajší predsedovia a podpredsedovia súdov zostávajú vo svojich funkciách a ich funkčné obdobie plynie ďalej (nezačína im nové funkčné obdobie). V § 101b sa riešia otázky vyplývajúce z prechodu pôsobnosti ministerstva spravodlivosti schvaľovať technické a programové prostriedky určené na zabezpečenie náhodného prideľovania vecí, resp. na spracovanie súdnej agendy na najvyšší súd. V § 101c sa rieši problematika pokračovania a dokončenia konaní začatých podľa doterajších predpisov, v ktorých rozhodovalo ministerstvo, resp. minister.

K Čl. VIII (účinnosť) 
Navrhuje účinnosť právnej úpravy, a to od 1. januára 2011, čím sa súčasne vytvára dostatočný časový priestor na bezproblémovú realizáciu jej cieľov. Výnimka sa navrhuje vo vzťahu k právnej úprave tzv. zahraničného platu sudcu a prokurátora, ktorý je dočasne pridelený na plnenie úloh v orgánoch Európskej únie, kde sa vyžaduje čo najrýchlejší zásah do platnej právnej úpravy, preto sa v tejto časti návrhu zákona navrhuje účinnosť od 1. júna 2009. 

Bratislava, 25. marec 2009

Robert   F i c o, v.r.
predseda vlády 
Slovenskej republiky

Štefan   H a r a b i n, v.r.
podpredseda vlády 
a minister spravodlivosti 
Slovenskej republiky