Predkladacia správa

Na základe ustanovenia § 70 ods. 2 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov predkladá minister kultúry Slovenskej republiky na rokovanie vlády Slovenskej republiky návrh návrhom  poslancov Národnej rady Slovenskej republiky Kataríny  T ó t h o v e j  a Milana  U r b á n i h o        na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 308/2000 Z. z. o vysielaní a retransmisii a o zmene zákona č. 195/2000 Z. z. o telekomunikáciách v znení neskorších predpisov (tlač 1394).
Účelom predloženého poslaneckého návrhu zákona je rozšíriť katalóg všeobecného zákazu podľa § 19 ods. 2 písm. b).   

S t a n o v i s k o

Predložený návrh zákona je zmätočný nielen z vecného, ale aj z legislatívno-technického hľadiska.  

Cieľom predloženého návrhu v bode 1 (iný bod návrh neobsahuje) sa sleduje zákaz zobrazovania scén násilia a pohlavného styku (zrejme kumulatívne) v ponuke programov vysielanej programovej služby. Navrhovaná úprava v tomto bode je formálne zmätočná  (z hľadiska zaradenia je nesporné, že úprava vzťahuje k písmenu b), navrhuje sa však doplniť písmeno a)) a vecne nesystémová. 
Platná právna úprava totiž umožňuje efektívnu aplikáciu zákona aj z hľadiska cieľa uvádzaného predkladateľmi návrhu. Tzv. upútavky sú zložkami programovej služby, preto na ne možno aplikovať v plnej miere § 20 ods. 3, ako aj ods. 1. Neefektívnosť alebo nedôslednosť správneho orgánu pri aplikácii zákona v praxi nie je preukázaním nedokonalosti právnej úpravy. 
Predmetné ustanovenie (§ 19 ods. 2 písm. b)) už bolo novelizované a znie takto: „Programová služba a všetky jej zložky nesmú do ponúk programov zahŕňať výňatky z diel, ktoré znázorňujú používanie strelných zbraní, scény násilia, devastácie životného prostredia a zábery, ktoré by mohli navodiť dojem skrytej formy propagácie alkoholizmu, fajčenia a používania omamných látok, jedov a prekurzorov“. Každá ďalšia úprava toto ustanovenie ešte viac zneprehľadňuje a znemožňuje jeho faktickú aplikáciu (Text ustanovenia mal pôvodne všeobecný charakter; následnými úpravami však takýto charakter stráca). Každá ďalšia špecifikácia zovšeobecňujúceho zákazu cez taxatívny výpočet konkrétnych situácií je kontraproduktívna v kontexte sledovaného cieľa.
Už súčasné znenie ustanovenia môže byť problematické z hľadiska ústavnosti, keďže ide o generálny zákaz (tzn. týka sa aj vysielania po 22.00 hodine) a podľa čl. 26 ods. 4 Ústavy SR  možno slobodu prejavu a právo vyhľadávať a šíriť informácie obmedziť len zákonom, a to len, ak ide o opatrenia nevyhnutné na ochranu práv a slobôd iných, bezpečnosť štátu, verejného poriadku, ochranu verejného zdravia a mravnosti. Navrhovateľ v odôvodnení neuvádza žiaden z ústavných dôvodov na generálny zákaz scén násilia a pohlavného styku v ponukách programov  ani dôvod, pre ktorý je v demokratickej spoločnosti nevyhnutné takýto zákaz zaviesť aj po 22.00 hodine. V tomto kontexte je nejasnou aj väzba medzi jednotlivými časťami normy: 1. zahŕňať výňatky, ktoré znázorňujú scény násilia a pohlavného styku, 2. zahŕňať výňatky diel znázorňujúcich (ktoré znázorňujú) scény násilia a pohlavného styku 3. zahŕňať scény násilia a pohlavného styku.  

Z uvedených dôvodov Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky  n e o d p o r ú č a vysloviť súhlas s predloženým návrhom poslancov Národnej rady Slovenskej republiky.