Informácia o stratégii imunizácie pre nasledujúce  obdobie

I. Plnenie imunizačného programu

Charakteristika:
	Imunizačný program je program, ktorého cieľom je znížiť až eliminovať výskyt infekčných ochorení dôsledným zabezpečovaním imunizácie najmä detskej populácie. Jeho realizácia zahŕňa celý rad činností, z ktorých najdôležitejšie sú očkovanie, sledovanie nežiadúcich účinkov po očkovaní, kontrola zaočkovanosti, hodnotenie imunitného stavu populácie, sledovanie výskytu ochorení, ktorým možno predchádzať očkovaním a sledovanie cirkulácie pôvodcov nákazy v populácii, resp. vo vonkajšom prostredí.
Národný imunizačný program zahŕňa pravidelné povinné očkovanie detí  a dospelých, odporúčané očkovanie pre osoby v riziku infekcie a očkovanie všeobecne odporúčané v záujme prevencie ochorení. Spôsob úhrady očkovacích látok je v súlade so  Zoznamom liečiv a liekov plne uhrádzaných alebo čiastočne uhrádzaných na základe verejného zdravotného poistenia. Pravidelné povinné očkovanie je plne hradené zdravotnými poisťovňami, vo všeobecnosti je čiastočne alebo plne hradené zdravotnými poisťovňami aj u rizikových skupín obyvateľstva. 
Medzi pravidelné očkovanie detí, ktoré na Slovensku vykonávajú všeobecní lekári pre deti a dorast, novorodenecké oddelenia a kalmetizačné pracoviská a u dospelých všeobecní lekári pre dospelých je v Slovenskej republike v súlade s praxou európskych krajín zaradené očkovanie proti  desiatim infekčným ochoreniam (záškrt, tetanus, čierny kašeľ, osýpky, mumps, rubeola, detská obrna, tuberkulóza, vírusová hepatitída typu B, hemofilové invazívne infekcie). Proti ďalším infekčným ochoreniam (vírusová hepatitída typu A, kliešťová encefalitída, chrípka, meningokoková meningitída, pneumokokové infekcie, besnota) je v Slovenskej republike dostupná vakcína.

Ciele:	
Národný imunizačný program sa zabezpečuje v súlade s cieľmi programu Svetovej zdravotníckej organizácie (SZO) č.7 "Zdravie pre všetkých v 21.storočí" a v súlade s praxou členských štátov Európskej únie (EÚ) (Príloha č. 1). Tieto ciele predpokladajú v roku 2008 eradikáciu detskej obrny vo svete, elimináciu osýpok a neonatálneho tetanu, redukciu nových nosičov vírusu hepatitídy typu B minimálne o 80%, zníženie incidencie mumpsu, čierneho kašľa a invazívnych hemofilových infekcií pod 1/100 000 obyvateľov, zníženie incidencie záškrtu pod 0,1/100 000 obyvateľov, zníženie výskytu kongenitálneho rubeolového syndrómu pod 0,01/100 000 pôrodov a zníženie incidencie ďalších infekčných ochorení v časovom horizonte 10 - 15 rokov. 

Plnenie cieľov Svetovej zdravotníckej organizácie na Slovensku:
Dôsledným plnením Národného imunizačného programu sa podarilo väčšinu                        z prioritných cieľov v Slovenskej republike dosiahnuť. Slovensko patrilo medzi prvé štáty na svete, ktoré dosiahli elimináciu detskej obrny a to 40 rokov pred jej dosiahnutím v rámci Euroregiónu SZO. V roku 2002 bola potvrdená eradikácia detskej obrny v Euroregióne SZO, vrátane Slovenskej republiky. Realizáciou systematického celoplošného očkovania sa podarilo eliminovať na území Slovenskej republiky tak závažné infekcie ako záškrt, tetanus detí a mladistvých a u ostatných ochorení imunizačného programu sa ich výskyt výrazne redukoval. Po piatich rokoch nulového výskytu osýpok bolo evidované jedno ochorenie v r. 2003 a dve ochorenia v r. 2004 a to v epidemiologickej súvislosti s importovanými prípadmi osýpok utečencov v azylových zariadeniach Slovenskej republiky. V roku 2005 (k 31.8.) sa ochorenie na osýpky nezaznamenalo. U ostatných  ochorení preventabilných očkovaním sa chorobnosť pohybuje na veľmi nízkych až nulových hodnotách. K významnému poklesu chorobnosti na vírusovú hepatitídu typu B došlo od zavedenia pravidelného povinného očkovania dojčiat proti vírusovej hepatitíde typu B v roku 1998. Oproti priemeru za ostatných päť rokov poklesla chorobnosť na vírusovú hepatitídu typu B o 20 %. K rovnakému efektu došlo po zavedení očkovania dojčiat proti hemofilovým invazívnym infekciám v roku 2000. Cieľom zavedenia tohto očkovania bolo zníženie výskytu hemofilových infekcií v detskom veku, zredukovanie počtu trvalých následkov po ochoreniach, zabránenie prípadným úmrtiam, ako aj zníženie nákladov na liečbu takýchto ochorení.  
Prehľad chorobnosti na infekčné ochorenia, proti ktorým sa vykonáva pravidelné povinné očkovanie a na vybrané infekčné ochorenia, proti ktorým sa odporúča očkovanie uvádza tabuľka č.1 a č.2

Chorobnosť na infekčné ochorenia, ktoré sú zaradené do pravidelného 
povinného očkovania.
 SR, 1970 - 2005 (k 31. 8.)
          tab. č. 1
Ochorenie	1970	1980	1990	2000	2004	2005 (k 31.8.)	
	abs.	rel.	abs.	rel.	abs.	rel.	abs.	rel.	abs.	rel.	abs.	rel.	
Záškrt	0	0	1	0,02	0	0	0	0	0	0	0	0	
Tetanus	20	0,4	2	0,04	2	0,04	0	0	0	0	0	0	
Čierny kašeľ	426	9,4	65	1,3	194	3,7	43	0,8	21	0,4	16	0,3	
Osýpky	21 222	468,6	1 480	29,7	99	1,8	0	0	2	0,04	0	0	
Ružienka	1 489	29,8	17 949	360,2	168	3,2	11	0,2	3	0,06	1	0,02	
Mumps	15 961	319,2	22 793	463,8	2 088	39,6	32	0,6	14	0,3	5	0,09	
Detská obrna	0	0	0	0	0	0	0	0	0	0	0	0	
TBC	5 764	106,8	2 896	49,5	1 443	27,4	1 111	20,6	714	13,3	298	5,5	
VHB*	0	0	1 379	27,7	619	11,7	165	3,1	111	2,1	82	1,5	
Hib**	x	x	x	x	x	x	17	0,3	1	0,02	0	0	
abs. – celkový počet ochorení 		VHB* – vírusová hepatitída typu B
rel. – chorobnosť /100 000 obyvateľov	 Hib** - hemofilové invazívne infekcie

Chorobnosť na vybrané infekčné ochorenia, proti ktorým sa odporúča očkovanie
SR, 2000 - 2005 (k 31. 8.)
        tab. č. 2
Ochorenie	2000	2001	2002	2003	2004	2005 (k 31.8.)	
	abs.	rel.	abs.	rel.	abs.	rel.	abs.	rel.	abs.	rel.	abs.	rel.	
Vírusová hepatitída typu A	1 080	20,0	742	13,7	443	8,2	753	14,0	606	11,3	262	4,9	
Kliešťová encefalitída	92	1,7	75	1,4	62	1,3	74	1,4	70	1,3	17	0,3	
Chrípka	2 112 919	39 362,9	2 116 227	39 424,6	1 585 626	29 539,6	1 962 248	36 320,8	1 335 323	24876,6	891906	16578,0	
Mening. meningitída	68	1,3	69	1,3	42	0,8	49	0,9	31	0,6	29	0,5	
Pneumokokové meningitídy	29	0,5	28	0,5	17	0,3	32	0,6	21	0,4	15	0,3	
abs. – celkový počet ochorení
rel. – chorobnosť /100 000 obyvateľov

Organizácia očkovania:
 	Očkovanie plánuje, organizuje, koordinuje a kontroluje Úrad verejného zdravotníctva Slovenskej republiky v spolupráci s Regionálnymi úradmi verejného zdravotníctva v Slovenskej republike. 
Do Národného imunizačného programu je zaradené pravidelné povinné očkovanie detí proti tuberkulóze, detskej obrne, záškrtu, tetanu, čiernemu kašľu, vírusovej hepatitíde typu B, hemofilovým invazívnym infekciám, osýpkam, ružienke, príušniciam a povinné preočkovanie dospelých proti tetanu,  ako i očkovanie osôb vo vysokom riziku nákazy proti vírusovej hepatitíde typu B, tuberkulóze, besnote, kliešťovej encefalitíde, chrípke a pneumokokovým infekciám. Od roku 2004 je imunizačná schéma rozšírená o očkovanie adolescentov proti vírusovej hepatitíde typu B (VHB), čím sa dosiahla optimálna schéma tohto očkovania v súlade s odporúčaním SZO. Od roku 2005 sa očkovanie proti detskej obrne vykonáva neživou parenterálnou očkovacou látkou, čo je významná zmena, ktorá eliminuje možné riziká vyplývajúce z doterajšieho očkovania živou orálnou poliovakcínou. Táto schéma spolu s používanými očkovacími látkami je v súlade s očkovaním v členských štátoch EÚ.
Okrem pravidelného povinného očkovania sa v Slovenskej republike odporúčajú                 a  väčšinou aj realizujú nasledovné očkovania: proti vírusovej hepatitíde typu A, proti vírusovej hepatitíde typu B, meningokokovej meningitíde, pneumokokovým infekciám, chrípke, hemofilovým invazívnym infekciám a kliešťovej encefalitíde. 
Prehľad najvýznamnejších zmien v stratégii pravidelného celoplošného očkovania v Slovenskej republike od roku  1998  uvádza tabuľka č. 3.  

Prehľad zmien v stratégii očkovania od roku 1998
tab. č. 3
Očkovanie proti 	Zmena	Rok	
VHB	zavedenie pravidelného očkovania dojčiat	1998	
osýpkam, mumpsu a ružienke	zmena parotitického kmeňa Urabe na menej reaktogénny kmeň Jerryl Lynn 	2000	
Hib	zavedenie pravidelného očkovania dojčiat	2000	
záškrtu 	zavedenie preočkovania 13 ročných detí proti záškrtu 
(bivakcína DITE)	2004	
VHB	zavedenie pravidelného očkovania adolescentov	2004	
detskej  obrne	zavedenie pravidelného očkovania neživou parenterálnou poliovakcínou, ktorá nahradila živú poliovakcínu	2005	

Zabezpečenie vakcín:
	Od roku 2005 sa realizuje decentralizovaný systém obstarávania očkovacích látok zosúladený s platnou právnou úpravou týkajúcou  sa zaobchádzania s liekmi a so zdravotníckymi pomôckami. Očkovacie látky na zabezpečenie pravidelného celoplošného očkovania detí uhrádzajú zdravotné poisťovne. Očkovacie látky podobne ako je to u ostatných liekov a zdravotných pomôcok vydávajú lekárne na predpis všeobecného lekára pre deti a dorast, dorastového lekára a všeobecného lekára pre dospelých, ktorý vykonáva očkovanie.

Chladový reťazec:
	Pri dovoze očkovacích látok od výrobcu, uskladnení, distribúcii  a skladovaní v ambulancii očkujúceho lekára musí byť dodržiavaný chladový reťazec (cold chain), t.j. predpísaná teplota pre konkrétnu očkovaciu látku tak, aby nedošlo k strate jej účinnosti a zvýšeniu rizika nežiaducich reakcií po očkovaní. Kontrolu chladového reťazca od dovozcu po uskladnenie očkovacích látok v lekárňach zabezpečuje Štátny ústav kontroly liečiv, uskladnenie a manipuláciu s vakcínami v príslušnej ambulancii kontrolujú epidemiológovia regionálnych úradov verejného zdravotníctva v Slovenskej republike priebežne a cielene v rámci administratívnej kontroly očkovania.

Kontrola efektívnosti očkovania:
	Kontrola efektívnosti očkovania vrátane overenia účinnosti očkovacích látok používaných na pravidelné celoplošné očkovanie sa objektívne overuje vyšetrovaním stavu imunity populácie proti vybraným infekčným ochoreniam tzv. imunologickými prehľadmi, ktoré realizujú úrady verejného zdravotníctva v spolupráci s očkujúcimi lekármi. Získané výsledky sú objektívnym podkladom pre prehodnotenie očkovacej schémy resp. očkovacieho kalendára. Viacúčelový imunologický prehľad zameraný na zistenie stavu imunity populácie proti vybraným infekčným ochoreniam bol v Slovenskej republike naposledy realizovaný               v rokoch 2002 – 2005 v rámci medzinárodného projektu ESEN 2 (Európska séroepidemiologická sieť), do ktorého sa zapojilo 20 krajín. V Slovenskej republike sa vyšetrili protilátky proti siedmim  vybraným infekčným ochoreniam (záškrt, osýpky, ružienka mumps, ovčie kiahne, vírusová hepatitída typu A a typu B) vo vyše 3 500 sérach, odobratých zo všetkých vekových skupín a zo všetkých okresov v Slovenskej republike. 
Výsledky ukázali dostatočnú kolektívnu imunitu populácie proti osýpkam, ružienke, záškrtu a mumpsu, proti ktorým sa celoplošne dlhoročne vykonáva pravidelné očkovanie detskej populácie. Zistené výsledky korešpondujú s vysokou zaočkovanosťou a priaznivou situáciou vo výskyte uvedených infekčných ochorení. Protilátky proti povrchovému antigénu vírusovej hepatitídy typu B sa zistili u 23,4 % vyšetrených, čo je výrazný vzostup v porovnaní s výsledkami predchádzajúcich imunologických prehľadov (10,0 % v roku 1998). Tento vzostup možno vysvetliť zavedením celoplošného očkovania dojčiat v roku 1998 a zvyšujúcou sa proporciou očkovaných vo vybraných skupinách v najvyššom riziku nákazy.  Výsledky vyšetrenia protilátok proti vírusu hepatitídy typu A ukázali vysokú vnímavosť k ochoreniu populácie do 35 rokov.  Protilátky sa zistili len u 28,5 % populácie. Najvyššia proporcia vnímavých bola zistená u detí do päť rokov. Prvýkrát sa v rámci imunologických prehľadov zisťoval aj stav imunity populácie proti ovčím kiahňam. Výsledky vyšetrenia protilátok proti vírusu varicella-zoster (VZV) ukázali, že takmer polovica detí nemá pred nástupom na povinnú školskú dochádzku protilátky. Najnižšia proporcia pozitívnych sa zistila v najmladších ročníkoch narodenia, čo koreluje s najvyššou chorobnosťou v tomto veku.    

Medzinárodná spolupráca:
Významnou súčasťou plnenia Národného imunizačného programu je medzinárodná spolupráca, najmä spolupráca so SZO a EÚ, účasť Slovenskej republiky v sieťach pre surveillance a kontrolu infekčných  ochorení. V rámci skvalitnenia surveillance sa slovenské verejné zdravotníctvo zapojilo do aktivít SZO a EÚ zameraných na zjednotenie a  zefektívnenie monitorovacieho systému prenosných ochorení, ako aj systému rýchleho varovania a odpovede na výskyt infekčných ochorení. V rámci imunizácie je Slovenská republika zapojená do siete EUVACNET, EUROHEPNET, do medzinárodného projektu ESEN 2, ktorý je zameraný na zisťovanie imunity  proti  ochoreniam, ktorým možno predchádzať očkovaním. Od roku 2004 patrí Slovenská republika medzi členov Medzinárodného inštitútu pre vakcíny v Soule, ktorý patrí medzi odborné inštitúcie Organizácie spojených národov (OSN).
Údaje o chorobnosti, zaočkovanosti proti ochoreniam preventabilných očkovaním, o stratégii očkovania proti jednotlivým nákazám, očkovacích schémach, o spôsobe hradenia a počte dávok očkovacích látok a ďalšie údaje sú priebežne zasielané SZO a UNICEF, organizácii EUIBIS, Rakúskemu spolkovému zdravotníckemu inštitútu a európskemu výboru odborníkov v pediatrii v rámci monitorovania vakcinačného systému nových členských štátov EÚ. 
Údaje o plnení Národného imunizačného programu v Slovenskej republike zaslané SZO a UNICEF za rok 2003 boli vydané v podobe materiálu „WHO/UNICEF review of National Immunization Coverage 1980 – 2003“. Porovnanie zaočkovanosti populácie Slovenskej republiky s vybranými krajinami EÚ je v tabuľke č. 4.

Porovnanie zaočkovanosti vo vybraných krajinách EÚ za rok 2003

tab. č. 4
Štát	Zaočkovanosť (%)	
	TBC                   (novorodenci)	DTP                    (3 dávky                do 1 roka)	OSÝPKY                (1 dávka             do 2 rokov) 	VHB                                              (3 dávky do 1 roka)	Hib                                           (3 dávky do 1 roka)	DETSKÁ OBRNA               (3 dávky               do 1 roka)	Počet ochorení, proti ktorým sa rutinne očkuje	
Belgicko	N	90	75	50	v schéme nie sú odhady zaočkovanosti	– 	10	
Česká republika	98	97	99	86	97	97	10	
Francúzsko	85	97	86	29	86	97	10	
Nemecko	N	89	92	81	89	94	9	
Grécko	N	88	88	88/-	v schéme nie sú odhady zaočkovanosti	– 	9	
Maďarsko	99*	99*	99*	očkovanie skupín vo vysokom riziku	100	99*	9	
Írsko	90/-	85	78	očkovanie skupín vo vysokom riziku	86	86	10	
Taliansko	N	96	83	97	95	97	9	
Holandsko	N	98	96	očkovanie skupín vo vysokom riziku	v schéme nie sú odhady zaočkovanosti	– 	9	
Poľsko	94	99	97	97	N	98	9	
Rakúsko	N	84	79	44	84	84	10	
Slovenská republika	98	99	99	99	99	98	10	
Španielsko	N	98	97	83	98	98	10	
Švédsko	A	98	94	očkovanie skupín vo vysokom riziku	98	99	8	
Veľká Británia	N	91	80	očkovanie skupín vo vysokom riziku	91	91	9	

N – neočkuje sa 

Kontrola očkovania v Slovenskej republike a odraz zmeny systému zabezpečovania očkovacích látok na zaočkovanosť:
Súčasťou plnenia Národného Imunizačného programu je každoročná kontrola zaočkovanosti. Zisťuje sa celková zaočkovanosť u všetkých druhov pravidelného očkovania, dodržiavanie indikácií a kontraindikácií očkovania, výskyt nezvyčajných postvakcinačných reakcií, kontroluje sa skladovanie vakcín u očkujúcich lekárov, kompletnosť a správnosť záznamov o vykonaní očkovania. 
Celková zaočkovanosť detí u ochorení zaradených do Národného imunizačného programu dlhodobo prekračuje 95% odporúčaných SZO. Priemerná celoslovenská zaočkovanosť sa v ostatných desiatich rokoch pohybovala na úrovni 98-99% (tab. č. 5).

Prehľad zaočkovanosti detí proti vybraným infekčným ochoreniam
v SR, 1991 – 2004
            tab. č. 5
Rok	TBC	Detská obrna	D/T	Čierny kašeľ	Osýpky	Mumps	Ružienka	VHB*	Hib**	
1991	92,5	99,2	99,7	99,5	98,0	98,0	98,9	x	x	
1992	98,7	98,6	99,3	99,0	96,2	96,2	97,9	x	x	
1993	96,8	98,6	99,1	98,8	95,6	95,6	98,0	x	x	
1994	99,9	98,0	99,0	98,0	97,0	97,0	97,0	x	x	
1995	97,6	98,0	99,0	98,6	99,0	99,0	99,0	x	x	
1996	94,6	98,1	98,7	98,2	99,0	99,0	99,0	x	x	
1997	95,4	98,2	98,8	98,3	99,3	99,3	99,3	x	x	
1998	92,5	98,3	99,1	98,5	99,1	99,1	99,1	x	x	
1999	95,8	98,6	99,1	98,3	99,3	99,3	99,3	x	x	
2000	94,0	98,3	99,2	98,8	99,2	99,2	99,2	97,8	x	
2001	93,1	98,3	99,4	98,8	99,1	99,1	99,1	99,4	x	
2002	98,1	98,4	99,3	98,6	98,6	98,6	98,6	99,3	92,2	
2003	97,9	98,8	99,3	98,6	98,6	98,6	98,6	99,3	99,3	
2004	98,3	98,5	99,3	98,7	98,6	98,6	98,6	99,3	99,3	
2005	97,7	98,7	99,2	98,7	98,4	98,4	98,4	99,2	99,2	
D/T – záškrt / tetanus
*    pravidelné očkovanie dojčiat od r. 1998
**  pravidelné očkovanie dojčiat od r. 2000

Ostatná celoslovenská administratívna kontrola zaočkovanosti sa uskutočnila                     k 31. 8. 2005. Celoslovenské výsledky u všetkých druhov pravidelného povinného očkovania  detí sú priaznivé. Naďalej sa udržala vysoká úroveň zaočkovanosti detskej populácie, ktorá sa u jednotlivých druhov očkovania v celoslovenskom priemere pohybovala v rozmedzí 98-99%. Ani na úrovni krajov neklesla celková zaočkovanosť pod 95% odporúčaných SZO, pohybovala sa od 95,8% do 100%. Kontrola osôb bola vykonaná u ročníkov očkovaných ešte v systéme centralizovanom. 
Vyhodnotenie zmeny systému zabezpečovania očkovacích látok v roku 2005 na dosiahnutú zaočkovanosť možno objektívne vykonať až v roku 2007, kedy budú do kontroly očkovania zahrnuté všetky deti očkované v roku 2005, vrátane doočkovaných detí s dočasnými kontraindikáciami, migrujúcich detí a detí, ktoré neboli z rôznych iných príčin očkované podľa očkovacieho kalendára. 

Očkovanie pri epidemickom výskyte:
	Osobitnou súčasťou plnenia Národného imunizačného programu je očkovanie v ohniskách nákazy, najmä vírusovej hepatitídy typu A a meningokokových infekcií.                     V  súvislosti s epidemickým výskytom vírusovej hepatitídy typu A v niektorých oblastiach  Slovenskej republiky bolo v  ohniskách nákazy v roku 2005  zaočkovaných 1 143 osôb, z toho 503 dospelých a 640 detí. Očkovanie bolo realizované v rámci lokálnych epidémií v okresoch Malacky, Galanta, Rožňava, Rimavská Sobota, Bardejov a Trebišov. 
	Mimoriadne očkovanie proti meningokokovým nákazám bolo naposledy realizované v roku 2002. Očkovaných bolo 71 rómskych detí v Sečovciach v okrese Trebišov v súvislosti s epidemickým výskytom ochorení. 

Používanie vakcín s tiomerzálom a bez tiomerzálu

		V roku 2004 výbor pre špeciálne medicínske produkty (CPNP) revidoval posledné dôkazy týkajúce sa bezpečnosti vakcín obsahujúcich tiomerzál na základe mnohých populačných epidemiologických štúdií dokumentujúcich bezpečný profil tiomerzálu. Štúdie poukazujú na to, že neexistuje spojenie medzi očkovaním vakcínami obsahujúcimi tiomerzál a poruchami vývinu nervového systému ako napr. poruchy reči a autizmus. 
	V Národnom imunizačnom programe Slovenskej republiky sa od roku 2005 používajú pre dojčatá vakcíny bez obsahu tiomerzálu, resp. s tzv. nízkym obsahom tiomerzálu. Podobne aj vakcína proti chrípke určená malým deťom od šiestich mesiacov veku je bez obsahu tiomerzálu. Reálne s obsahom tiomerzálu sa používa len vakcína na preočkovanie detí v treťom až šiestom roku života proti záškrtu, tetanu a čiernemu kašľu. Tlak antivakcinačných aktivít na vypustenie tiomerzálu z vakcín pre dojčatá je teda v Slovenskej republike bezpredmetný a neodôvodnený. 

Antivakcinačné aktivity

Očkovanie patrí k najvýznamnejším objavom v histórii medicíny. Realizácia očkovania sa prejavila vo výraznom poklese chorobnosti a úmrtnosti detskej populácie a došlo k eliminácii až eradikácii (vykoreneniu) niektorých detských infekčných ochorení, ktorým možno predchádzať očkovaním.  Napriek tomu v poslednom období čelia jednotlivé štáty vrátane Slovenska vlne antivakcinačných aktivít. Jednou z tém diskutovaných  na zasadnutí zástupcov Rozšíreného imunizačného programu (EPI) krajín EÚ v Turecku v novembri tohto roku bolo, ako úspešne čeliť týmto aktivitám. Spoločnou úlohou v tomto smere je naplánovať aktivity, ktorými sa jednotlivé krajiny euroregiónu SZO pripoja k Európskemu imunizačnému týždňu, ktorý sa bude najbližšie konať v októbri 2006.
Očkovanie je nepochybne zásah do organizmu, môže mať celý rad rôznych očakávaných či nezvyčajných reakcií. Všeobecne po podaní očkovacej látky, ktorá je pre organizmus antigénom, u určitého percenta očkovaných vznikajú nežiaduce reakcie, ktoré môžu byť lokálne (najčastejšie začervenanie, bolestivosť, opuch miesta vpichu, zdurenie regionálnych lymfatických uzlín) a systémové – celkové (najčastejšie zvýšená teplota, malátnosť, celková slabosť, bolesti hlavy a kĺbov). Je nutné si uvedomiť, že neexistuje vakcína stopercentne bezpečná a účinná, na druhej strane negatívne aspekty sú mnohonásobne vyvážené významným znížením výskytu ochorení, ktorým možno predchádzať očkovaním. 
V posledných rokoch dochádza vo svete i na Slovensku k vlne antivakcinačných aktivít, ktoré spochybňujú očkovanie, preceňujú reakcie po očkovaní, alebo dávajú do príčinnej súvislosti s očkovaním niektoré závažné poruchy zdravia, najmä neurologické (napr. autizmus po očkovaní proti osýpkam, roztrúsená skleróza po očkovaní proti vírusovému zápalu pečene typu B, syndróm náhleho úmrtia dojčiat po očkovaní proti záškrtu, tetanu                         a čiernemu kašľu, ...). Skutočnosť, že autizmus nie je v príčinnej súvislosti s očkovaním proti osýpkam spoľahlivo dokázali viaceré štúdie. V Dánsku bolo sledovaných viac ako pol milióna detí v rámci objektívnej analýzy výskytu autizmu vo k vzťahu k očkovaniu proti osýpkam.  Cieľ týchto aktivít však je dosiahnutý – zanesenie pochybností o potrebe a význame očkovania. Náhodné časové koincidencie vzniku niektorých porúch zdravia v súvislosti s podaním očkovacej látky sú bez dôkladného štatistického vyhodnotenia prezentované ako komplikácie očkovania, alebo závažné postvakcinačné reakcie. Pritom autori týchto antivakcinačných aktivít určite nevideli deti choré napr. na záškrt, ktoré zomierajú udusením, deti po prekonaní ochorenia na detskú obrnu, ktoré zostali celoživotne ochrnuté, deti po prekonaní ochorenia na osýpky s celoživotným postihnutím centrálneho nervového systému, dusiace sa deti s ochorením na čierny kašeľ. Vo svete, predovšetkým v tzv. tretích krajinách stále zbytočne zomiera niekoľko miliónov detí na infekčné ochorenia, proti ktorým mohli byť očkované. 
	Priaznivá epidemiologická situácia vo výskyte ochorení ovplyvniteľných očkovaním v Slovenskej republike vedie laickú verejnosť k domnienke, že ak sa ochorenie  u nás nevyskytuje, očkovanie proti nemu je zbytočné. Avšak pri súčasnej masívnej migrácii obyvateľstva nie je zavlečenie akéhokoľvek infekčného ochorenia do Slovenskej republiky vylúčené. Preto nemožno v oblasti pravidelného povinného očkovania detí v žiadnom prípade poľaviť. Pri nedostatočnej optimálnej hladine tzv. kolektívnej imunity, ktorá sa dosahuje minimálne 95 % zaočkovanosťou, môže hroziť návrat osýpok, ružienky, detskej obrny, záškrtu a ďalších infekčných ochorení. V niektorých prípadoch nestačí ani 95 % hranica zaočkovanosti. Rozdiel je v tom, či zvyšných päť percent neočkovaných je v rámci celého územia Slovenskej republiky, alebo je nahromadených v určitých lokalitách, čo môže byť z hľadiska rozvoja epidémií veľmi nebezpečné. Príkladom je epidémia osýpok na východnom Slovensku v rokoch 1997 – 1998 v komunite neočkovaných, ktorá sa rýchlo šírila do ďalších lokalít. 
	Niektorí odporcovia očkovania argumentujú tým, že po očkovaní vznikajú závažné komplikácie. Najčastejšie však ide o mierne reakcie (teplota, bolesť a začervenanie v mieste  vpichu) a závažné reakcie sa vyskytujú iba v ojedinelých prípadoch. Keby sme neočkovali, následky pri postihnutí určitými infekčnými ochoreniami, by boli oveľa horšie, často s trvalým postihnutím. Vo svete, predovšetkým v tzv. tretích  krajinách  stále zbytočne zomierajú milióny detí, ktoré nemali šancu byť chránené očkovaním.
Možno však konštatovať, že antivakcinačné aktivity dosiaľ neovplyvnili úroveň celkovej zaočkovanosti detí v rámci pravidelného povinného očkovania. Na Slovensku sa zaočkovanosť detskej populácie proti ochoreniam Imunizačného programu udržiava na vysokej úrovni, čo potvrdili aj výsledky poslednej kontroly očkovania vykonanej                       k 31. 8. 2005.  Zaočkovanosť u všetkých druhov pravidelného povinného očkovania sa tak ako v predchádzajúcich rokoch pohybuje nad 95 %. 
	Neoddeliteľnou súčasťou kontroly očkovania je aj sledovanie postvakcinačných reakcií. V posledných štyroch rokoch sa v Slovenskej republike ročne hlásilo od 130 do 273 postvakcinačných reakcií, z toho 55,4 % tzv. očakávaných alebo bežných reakcií a počet hospitalizácií v súvislosti s očkovaním sa pohyboval od štyroch do sedem ročne. Možno konštatovať, že na viac ako jeden milión ročne podaných očkovacích látok sa ročne hlási asi 200 nežiaducich reakcií, prevažne lokálnych. 
Priaznivá situácia u nás vo výskyte infekčných ochorení, ktorým možno predchádzať očkovaním, môže navodzovať u laickej verejnosti dojem, že ďalšie očkovanie už nie je potrebné, alebo že je zbytočné. Avšak,  pokiaľ je pôvodca nákazy prítomný v populácii alebo vo vonkajšom prostredí, riziko infekcie naďalej trvá a očkovanie je najoptimálnejšou ochranou proti infekčným ochoreniam, ktorým možno očkovaním predchádzať. 

Záver:

Prioritnými úlohami Národného imunizačného programu je najmä: 
•	udržanie vysokej zaočkovanosť populácie,
•	zjednodušovanie schémy pravidelného celoplošného očkovania, 
•	sledovanie imunitného stavu populácie, 
•	včasné očkovanie detí migrantov a ťažko dosiahnuteľných skupín populácie,
•	zosúlaďovanie pravidelného povinného očkovania s očkovaním v krajinách EÚ, 
•	zavádzanie polyvalentných (kombinovaných) očkovacích látok, 
•	používanie bezpečných menej reaktogénných a vysokoimunogénnych očkovacích látok.

II. Úprava Národného Imunizačného programu

Prioritnou úlohou v rámci stratégie a taktiky imunizácie pre nasledujúce obdobie je zosúlaďovanie pravidelného povinného očkovania s ostatnými členskými krajinami EÚ. V súčasnosti očkovanie v krajinách EÚ smeruje k zjednodušovaniu očkovacej schémy používaním polyvalentných kombinovaných očkovacích látok a k  rozširovaniu celoplošného očkovania detí. Stratégia imunizácie v Slovenskej republike by mala zohľadňovať tak rozširovanie druhov očkovania ako aj zavádzanie polyvalentných, menej reaktogénnych a vysoko imunogénnych očkovacích látok.

A.	Pokračovanie v prijatej stratégii:

Cieľ: Udržať vysokú zaočkovanosť detskej populácie u všetkých druhov pravidelného povinného očkovania
	
	A.1. Očkovanie proti tuberkulóze

	Na Slovensku sa pravidelné  povinné očkovanie detí zaviedlo  v roku 1953. V priebehu rokov sa používalo viacero druhov očkovacích látok, v súčasnosti je dostupná jediná vakcína dánskeho pôvodu  BCG vaccine SSI (Statens Serum Institut, Dánsko).  
	SZO odporúča celoplošné očkovanie novorodencov v krajinách s incidenciou vyššou ako 10/100 000 obyv. Vzhľadom k tomu, že v Slovenskej republike priemerná incidencia dosahuje asi 20/100 000 obyv., bude sa naďalej pokračovať v celoplošnej primovakcinácii novorodencov proti TBC, v  preočkovaní tuberkulín negatívnych detí v 11. roku života a osôb v riziku nákazy.

	A.2.  Očkovanie proti osýpkam, mumpsu a ružienke
Na Slovensku sa od roku 2000 používa na očkovanie detí v 15. mesiaci života a na preočkovanie  adolescentov v 11. roku života  trivakcína proti  osýpkam, mumpsu                     a ružienke, ktorá obsahuje bezpečnejšiu, menej reaktogénnu  zložku proti mumpsu                     s kmeňom Jeryl Lynn. Do roku 2000 sa používala vakcína, ktorá obsahovala reaktogénnejšiu zložku proti mumpsu (kmeň Urabe), čo sa prejavilo aj vyšším výskytom postvakcinačných reakcií. V súčasnosti sa Slovenská republika v súlade s požiadavkami a cieľmi SZO pripravuje na potvrdenie eliminácie osýpok a ružienky, ktorá sa v rámci Euroregiónu predpokladá do roku 2007. V súlade s Akčným plánom na udržanie eliminácie osýpok v Slovenskej republike do roku 2007 je treba pokračovať v uvedenej stratégii pravidelného očkovania detí a v kontrole komplexnosti a efektívnosti jeho realizácie.  

A.3. 	Očkovanie proti vírusovej hepatitíde typu B
	  	V súlade s odporúčaniami SZO a najmä vzhľadom na ochranu zdravia obyvateľstva Slovenskej republiky pred infekčnými ochoreniami sa v roku 2004 zaviedlo pravidelné očkovanie adolescentov proti VHB. Zaočkovanosťou detí a mladistvých sa predpokladá zníženie nosičstva HBsAg o 80 %, zníženie chorobnosti na vírusovú hepatitídu typu B a tým aj zníženie nákladov na jej liečbu. V celosvetovom meradle sa počet nosičov vírusu hepatitídy typu B odhaduje na 400 miliónov. Približne u jednej štvrtiny infikovaných osôb vzniká cirhóza pečene alebo rakovina pečene ako následok infekcie vírusom hepatitídy typu B. Zavedením očkovania dojčiat v roku 1998 a následne adolescentov v roku 2004 sa znížila chorobnosť na VHB v roku 2005 oproti priemeru za ostatných päť rokov o 20 %. 
	Prijatou stratégiou do roku 2010 budú očkované všetky deti do 12 rokov proti VHB.
V ďalších rokoch bude pokračovať iba očkovanie dojčiat. Tým, že sa ďalej nebudú očkovať  adolescenti, zníži sa rozpočet na očkovacie látky ročne asi o 55,5 mil.  Sk.

A.4. 	Očkovanie proti detskej obrne inaktivovanou očkovacou látkou
	V roku 2005 došlo k zásadnej zmene očkovania proti detskej obrne, t.j. k realizácii celoplošného očkovania neživou parenterálnou poliovakcínou (IPV). Zavedenie očkovania neživou parenterálnou vakcínou do očkovacieho programu znamená elimináciu rizika postvakcinačných komplikácií VAPP (Vaccine Asocciated Paralytic Poliomyelitis), zabezpečenie špecifickej prevencie dieťaťa už od dvoch mesiacov života a elimináciu rizika VDPV (vysoko divergentný poliovírus). 
	Deti narodené od 1. 1. 2005 sa očkujú tromi dávkami neživej parenterálnej poliovakcíny v prvom roku života a preočkovanie sa vykoná u detí v šiestom a trinástom roku života. 
	Zavedením očkovania výlučne IPV poliovakcínou až do dovŕšenia celosvetovej eradikácie detskej obrny sa Slovenská republika zosúladila s ostatnými krajinami EÚ a rešpektovala odporúčania SZO v tomto smere. Je potrebné zabezpečovať všetky aktivity v rámci epidemiologickej bdelosti nad týmto ochorením a tým zabrániť možnosti importu divého poliovírusu. 

B. 	Navrhované zmeny stratégie

B.1. Očkovanie proti záškrtu, tetanu, čiernemu kašľu – zmena celobunkovej (celulárnej)  zložky proti čiernemu kašľu na nebunkovú (acelulárnu)
Očkujú sa všetky dojčatá tromi dávkami základného očkovania kombinovanými očkovacími látkami s celobunkovou zložkou proti čiernemu kašľu. Preočkovanie  sa vykonáva  v treťom a šiestom roku života jednou dávkou kombinovanej očkovacej látky s celobunečnou zložkou proti čiernemu kašľu.  
Pri aplikácii celobunkovej zložky proti čiernemu kašľu sa všeobecne zaznamenáva vyššia reaktogenita po očkovaní v porovnaní s  očkovacou látkou s nebunkovou zložkou proti čiernemu kašľu, ktorá je v Slovenskej republike dostupná od roku 1997. 
I keď kombinované očkovacie látky obsahujúce nebunkovú zložku proti čiernemu kašľu sú niekoľkonásobne drahšie, európske krajiny  smerujú k používaniu očkovacích látok s nebunkovou zložkou proti čiernemu kašľu. Zavedenie nebunkovej komponenty proti čiernemu kašľu do pravidelného očkovania detí znižuje percento nežiaducich reakcií, čím sa  zvyšuje akceptovateľnosť po očkovaní (compliance) pre rodičov, deti i očkujúcich lekárov. Členské štáty EÚ dominantne používajú kombinované vakcíny s nebunkovou  komponentou proti čiernemu kašľu. Iba nebunkovú komponentu používa desať krajín, zmiešanú schému používa osem krajín a iba sedem krajín používa vakcínu s celobunkovou zložkou proti čiernemu kašľu (vrátane Slovenskej republiky). 

Navrhuje sa zaviesť do Národného imunizačného programu  vakcíny s nebunkovou zložkou proti čiernemu kašľu postupne v dvoch etapách:
1.	etapa – zmiešaná schéma Preočkovanie detí v treťom a šiestom roku života  proti záškrtu, tetanu a čiernemu kašľu
2.	etapa Očkovanie detí po dovŕšení desiateho. týždňa života proti záškrtu, tetanu a čiernemu kašľu, detskej obrne, hemofilovým invazívnym infekciám, vírusovej hepatitíde typu B tromi dávkami základného očkovania

ad 1) Preočkovanie detí v treťom a šiestom roku života  proti záškrtu, tetanu a čiernemu kašľu
V súčasnosti sa na očkovanie proti uvedeným infekciám používa trojzložková očkovacia látka s celobunkovou zložkou proti čiernemu kašľu. Náklady v súčasnosti na preočkovanie jedného dieťaťa v treťom a šiestom roku života  jednou dávkou predstavujú  asi 114 Sk. Na preočkovanie celého ročníka je to asi 6 mil. Sk. Spolu na preočkovanie oboch ročníkov narodenia finančné náklady predstavujú približne 12 mil. Sk.
Zavedenie preočkovania proti záškrtu, tetanu a čiernemu kašľu s acelulárnou zložkou by predstavovalo na preočkovanie jedného dieťaťa jednou dávkou asi 886 Sk. Náklady na preočkovanie detí v treťom a šiestom  roku života by boli  asi 46 mil. Sk. Spolu na preočkovanie oboch ročníkov narodenia finančné náklady by predstavovali asi 94 mil. Sk. Kalkulácia závisí od roku, v ktorom by sa táto zmena zaviedla a od počtu detí v ročníku narodenia, ktorý sa pohybujú od 50 do 70 000.
Zmena celoplošného očkovania trojzložkovou vakcínou proti záškrtu, tetanu a čiernemu kašľu by predstavovala pri očkovaní detí v treťom a šiestom roku života  nárast finančných prostriedkov  asi o 80 mil.  Sk.
 
Ad 2) Očkovanie detí po dovŕšení desiateho týždňa života proti záškrtu, tetanu, čiernemu kašľu, detskej obrne, hemofilovým invazívnym infekciám, vírusovej hepatitíde typu B tromi dávkami základného očkovania je možné zaviesť, ak bude zabezpečené preočkovanie detí v treťom a šiestom roku života acelulárnou zložkou proti čiernemu kašľu. (Nie je možné z hľadiska rizika postvakcinačných reakcií deti základne očkované acelulárnou zložkou proti čiernemu kašľu preočkovať celulárnou vakcínou)

Pri použití kombinovaných vakcín s acelulárnou zložkou proti čiernemu kašľu by celkové náklady na vakcíny proti šiestim infekciám (záškrt, tetanus, čierny kašeľ, detská obrna, hemofilové invazívne infekcie, vírusová hepatitída typu B) predstavovali asi 351 mil. Sk, t.j. nárast oproti súčasnosti predstavuje asi 230 mil. Sk. 
V prípade zavedenia základného očkovania aj preočkovania kombinovanou vakcínou s acelulárnou pertusickou zložkou by finančné náklady predstavovali asi 310 mil. Sk.
 Uvedený nárast finančných prostriedkov oproti súčasnému stavu bude závisieť od druhu použitej očkovacej látky,  od aktuálnej ceny, ktorá sa v budúcnosti môže znížiť a od počtu detí v ročníkoch podliehajúcich očkovaniu. Uvedené kalkulácie vychádzajú zo súčasného stavu.

Záver: 
Cieľová skupina: 
•	všetky dojčatá v treťom mesiaci života -  očkovanie tromi dávkami základného očkovania 
•	všetky deti v treťom a šiestom roku života  - preočkovanie  jednou dávkou 

Finančné náklady 
•	pre dojčatá základne očkované tromi dávkami – nárast asi o  230 mil. Sk
•	pre deti preočkované v treťom a šiestom roku života – nárast asi o 80 mil. Sk
•	spolu -  nárast asi o 310 mil. Sk

B.2. Preočkovanie adolescentov proti záškrtu, tetanu a detskej obrne – zmena bivalentnej vakcíny na trivalentnú
Preočkovanie proti tetanu, záškrtu a detskej obrne 12 ročných detí sa realizuje aplikáciou bivakcíny s obsahom zložky proti záškrtu a tetanu simultánne s podaním monovakcíny proti detskej obrne. Od roku 2004 je v Slovenskej republike registrovaná trivalentná vakcína proti záškrtu, tetanu a detskej obrne, určená na preočkovanie adolescentov. Zavedením trivalentnej vakcíny by sa adolescenti preočkovali proti uvedeným trom infekciám jedným vpichom, čo zvýši akceptovateľnosť (compliance) očkovania. Náklady na doterajšie preočkovanie dvomi vakcínami v súčasnosti tvoria takmer 20 mil. Sk, náklady na preočkovanie trivakcínou proti záškrtu, tetanu a detskej obrne jedným vpichom by boli asi 30 mil. Sk, t. j. nárast asi o 10 mil. Sk. 
Uvedený nárast finančných prostriedkov oproti súčasnému stavu bude závisieť od druhu použitej očkovacej látky,  od jej aktuálnej ceny, ktorá sa v budúcnosti môže zmeniť a od počtu detí v ročníkoch podliehajúcich očkovaniu. Uvedené kalkulácie vychádzajú zo súčasného stavu.

B.3. Očkovanie proti vírusovej hepatitíde typu A
Od roku 2001 do roku 2004 vrátane sa v Slovenskej republike realizoval projekt „Stratégia na zníženie rizika šírenia vírusovej hepatitídy typu A v lokalitách s nízkym hygienickým štandardom“, schválený uznesením gremiálnej porady ministra zdravotníctva č. 16  zo dňa 21. 1. 2001. 
Očkovanie dvojročných detí žijúcich v lokalitách s najnižším hygienickým štandardom sa odrazilo na znížení celkovej chorobnosti na VHA a najmä na znížení chorobnosti vo vekovej skupine 1 - 4 ročných detí, ktoré sú v najvyššom riziku nákazy a u ktorých bola každoročne najvyššia chorobnosť na vírusovú hepatitídu typu A. V roku 2004 dosiahla chorobnosť u detí predškolského veku hodnotu 35,6/100 000 obyvateľov, čo je pokles o 33,7 % oproti roku 2001 pred začatím realizácie projektu, kedy bola chorobnosť 53,7/100 000 obyvateľov. 
Realizácia projektu znamená vysoký benefit pre spoločnosť, nakoľko náklady na liečbu jedného prípadu ochorenia na VHA v Slovenskej republike sa odhadujú v priemere na 60 000 Sk, kým náklady na zaočkovanie jedného dieťaťa proti VHA predstavujú                        asi 1 300 Sk  pri aplikácii jednej dávky očkovacej látky. 
Navrhované očkovanie dvojročných detí žijúcich v podmienkach, kde je vysoké riziko nákazy vírusom hepatitídy typu A je efektívnou stratégiou v najbližších rokoch súčasne s očkovaním osôb v riziku ochorenia alebo nákazy v ohniskách vírusovej hepatitídy            typu A. Do roku 2005 sa každoročne na zabezpečenie vakcíny vyčlenilo zo štátneho rozpočtu 6 mil. Sk. 

B.4. Preočkovanie dospelých proti záškrtu: 
Zavedenie preočkovania proti záškrtu u adolescentov v 13. roku života v roku 2004 bol prvý krok pre zlepšenie imunitného stavu populácie pred ochorením na záškrt. Výsledky posledného imunologického prehľadu v roku 2002 ukázali v celoslovenskom priemere nedostatočnú imunitu u 45 ročných a starších. Z pohľadu epidemiologickej situácie a stavu imunity u dospelej populácie je potrebné  zaviesť preočkovanie dospelých proti záškrtu, čo sa môže vykonať spolu s očkovaním proti tetanu bivalentnou vakcínou DITE. Pri predpokladanej spotrebe asi 250 000 dávok za rok by celkové náklady na zavedenie preočkovania proti záškrtu dospelých  znamenali navýšenie asi 35 mil. Sk.   

B.5. Očkovanie proti meningokokovej meningitíde:
V Slovenskej republike sa ročne eviduje približne 50 ochorení, z toho je približne polovica vyvolaná  N. meningitidis typu C. V porovnaní s inými európskymi krajinami je chorobnosť na meningokokovú meningiditídu vyvolanú typom C (proti ktorej je dostupná očkovacia látka) na Slovensku nízka, i keď sa jedná o veľmi závažné ochorenie s častými následkami až smrťou. 
Z epidemiologického hľadiska nie je dôvod na zavedenie celoplošného očkovania. V súčasnosti je pre kontakty chorých v ohniskách nákazy dostupná polysacharidová vakcína určená pre deti od dvoch rokov. V roku 1998 bola v Slovenskej republike registrovaná tzv. konjugovaná vakcína, ktorá je účinnejšia, pretrvávanie ochranných protilátok je dlhšie a pozitívne ovplyvňuje aj nosičstvo pôvodcu nákazy  N. meningitidis typu C. Je určená pre deti od dvoch mesiacov života  na prevenciu ochorení spôsobených baktériou Neisseria meningitis skupiny C.
Kategorizáciou konjugovanej vakcíny by v prípade epidémií mohli byť očkované i deti od dvoch mesiacov, u ktorých je najvyššia smrtnosť pri ochorení. U detí do jedného roku života sa podávajú dve dávky vakcíny, deťom jednoročným a starším jedna dávka vakcíny. 

B.6. Očkovanie proti pneumokovým infekciám:
Na očkovanie sa používajú polysacharidové alebo imunogénnejšie konjugované vakcíny. Optimálne je vykonať očkovanie súčasne s očkovaním proti chrípke. Odporúča sa najmä osobám starším ako 60 rokov, osobám chronicky chorým, pacientom pred splenektómiou, s funkčnou alebo anatomickou aspléniou. Ochranný účinok očkovania trvá tri až päť rokov.  V Slovenskej republike je polysacharidová očkovacia látka dostupná od roku  1996 a konjugovaná od roku 2001. Prijatie efektívnej stratégie si bude vyžadovať zlepšenie surveillance pneumokokových infekcií. V súčasnosti sú dostupné 23 valentná polysacharidová vakcína a sedem-valentná konjugovaná vakcína, perspektívne by mala byť dostupná 11 valentná konjugovaná vakcína. Táto by mala lepšie pokryť spektrum invazívnych kmeňov S. pneumoniae i v našej populácii. 
Kategorizáciou konjugovanej vakcíny proti pneumokokom by mohli byť očkované deti už od dvoch mesiacov veku, ktoré patria do vysoko rizikovej skupiny pre invazívne ochorenia spôsobené S. pneumoniae. 
Počet dávok vakcíny závisí do veku dieťaťa v čase podania prvej dávky.  

B.7. Očkovanie proti kliešťovej encefalitíde:
Prírodné ohniská kliešťovej encefalitídy sa nachádzajú na území 73 % okresov Slovenskej republiky prevažne západoslovenského regiónu. Ochorenie má ťažký priebeh a môže mať trvalé následky. Na očkovanie sa používa neživá vakcína, ktorá je na Slovensku dostupná od roku 1981. Očkovať by sa mali najmä rizikové skupiny populácie, a to osoby profesionálne vystavené vysokému riziku nákazy v endemických ohniskách nákazy. Do roku 2005 bolo očkovanie týchto skupín populácie hradené zdravotnými poisťovňami. Vzhľadom na závažnosť ochorenia a komplikácií a vysoký počet endemických oblastí v Slovenskej republike sa odporúča kategorizácia vakcíny proti kliešťovej encefalitíde s indikačným obmedzením pre rizikové skupiny alebo legislatívna úprava v tom zmysle, aby zamestnávateľ bol povinný úplne alebo čiastočne hradiť očkovaciu látku zamestnancom v profesionálnom riziku infekcie.
Základné očkovanie sa vykoná tromi dávkami, preočkovanie po troch až piatich rokoch.   

C. Stratégia po registrácii príslušných vakcín v Slovenskej republike 

C.1. Očkovanie proti ovčím kiahňam:
Ovčie kiahne sú vysoko nákazlivým ochorením, chorobnosť v detskom veku je každoročne vysoká. V priemere sa v Slovenskej republike hlási približne 470 ochorení na stotisíc obyvateľov. Ovčie kiahne sa často považujú za bežné až banálne ochorenie detského veku, avšak u novorodencov alebo osôb s imunideficienciou môže mať fatálny priebeh. U séronegatívnych tehotných žien existuje riziko vzniku vrodených chýb plodu, resp. predčasného pôrodu. Závažnosť tohto ochorenia spočíva nielen v priamych ale najmä  v nepriamych nákladoch súvisiacich s neprítomnosťou rodičov v zamestnaní počas ošetrovania dieťaťa. 
Atenuovaná (živá) vakcína je vo svete je dostupná už od 70. rokov minulého storočia. Celoplošne sa očkuje v USA, Nemecku, Južnej Kórei a Japonsku. Očkovanie sa odporúča najmä osobám s vrodenou alebo získanou imunodeficienciou a séronegatívnym ženám vo fertilnom veku. V Slovenskej republike by sa mohlo uvažovať o očkovaní vybraných skupín obyvateľstva v najvyššom riziku, t. j. imunodeficientných osôb po zaregistrovaní vakcíny v Slovenskej republike. Podľa efektívnosti vakcinácie by sa v ďalšej etape mohlo uvažovať o  celoplošnom očkovaní. Vakcína by mohla byť dostupná od roku 2007. 

C.2. Očkovanie proti papilomavírusovým infekciám:
V druhej polovici roku 2007 bude na slovenskom trhu očkovacia látka proti ľudskému papilomavírusu (HPV). Vývoj takejto očkovacej látky je v istom smere prelomovým objavom, lebo ide o prvú vakcínu proti rakovine. Pri dokázanej  80 - 100 % kauzálnej súvislosti infekcie HPV a vývojom karcinómu krčku maternice je očkovacia látka proti tejto infekcii spolu so zlepšením skríningu žien jedinou možnou cestou boja proti tejto zákernej chorobe. V Slovenskej republike je ročne diagnostikovaných viac ako 500 prípadov karcinómu krčku maternice a približne 120 žien ročne zomiera. Celková chorobnosť je asi 17 – 20 prípadov na 100 tis. žien, úmrtnosť 4-5 na 100 tis. žien. V kohorte žien 35 – 40 ročných je chorobnosť 40 – 50 na 100 tis. žien, úmrtnosť medzi 10 – 15 na 100 tis. žien. Premorenosť ľudským papilomavírusom v rámci populácie je veľmi vysoká, riziko perzistentnej infekcie a prechodu do karcinómu krčku maternice vysoká. Plošné očkovanie dievčat v 13. – 14. roku života (tri dávky základného očkovania) a snaha o čo najvyššiu preočkovanosť ženskej populácie do 55 roku života zapadá do konceptu Národného programu sexuálneho a reprodukčného zdravia. 
	Druhá stratégia odporúča očkovanie obidvoch pohlaví vo veku 10 až 12 rokov                   (z dôvodu nosičstva HPV u chlapcov). O stratégii očkovania proti HPV rozhodnú príslušní odborníci po ukončení štúdií s očkovacou látkou.

	C.3. Očkovanie proti rotavírusom: 
Rotavírusy patria k najčastejším pôvodcom nákazy u gastroenteritíd v detskom veku. Rotavírusová črevná infekcia najmä u detí do 1 roka života môže viesť k ohrozeniu života nástupom rýchlej dehydratácie. Frekvenciou výskytu návštevnosti ambulancií hospitalizáciou a liečbou je rotavírusová gastroenteritída aj závažným ekonomickým problémom. Rotavírusy sú aj závažným pôvodcom  nozokomiálnych infekcií na detských oddeleniach vyúsťujúcich do predraženia liečby a predĺženia hospitalizácií. Pri všeobecne vysokej premorenosti obyvateľstva týmto vírusom u starších detí a dospelých nie je rotavírusová infekcia vážnejším zdravotným problémom. 
	V roku 2006 sa predpokladá v Slovenskej republike registrácia orálnej očkovacej látky proti rotavírusovým gastroenteritídam s optimálnym časom očkovania v prvom roku života. Možnosť očkovania proti rotavírusom bude znamenať výrazné obmedzenie výskytu črevných nákaz a následných možných komplikácií v najmladšej detskej populácii. 

Výskyt hlásených vírusových a iných nešpecifikovaných  črevných infekcií 
v Slovenskej republike

Rok	Celkový počet hlásených ochorení	z toho rotavírusové infekcie	
2000	233	-	
2001	226	-	
2002	246	81	
2003	622	49	
2004	287	207	

III. Stratégia imunizácie pre nasledujúcich 5 rokov

	Jednotlivé aktivity stratégie a taktiky imunizácie pre nasledujúcich päť rokov uvedené v kapitole II. môžu byť v súlade so stanoviskom zástupcov zdravotných poisťovní a hlavnej odborníčky pre primárnu starostlivosť detí vybrané na jednotlivé roky po všeobecnej diskusii odbornej verejnosti. 
	I keď  po odbornej stránke sú tieto aktivity akceptovateľné, nie je možné v najbližších rokoch ich finančné zabezpečenie. Preto bude potrebné hľadať finančné zdroje na prípadnú implementáciu úprav Národného Imunizačného programu uvedených v kapitole II.
	Základné funkcie Národného Imunizačného programu, druhy očkovania a vysoká zaočkovanosť sú garantované súčasným stavom.