ANALÝZA STAVU PODNIKATEĽSKÉHO PROSTREDIA V SR

1.1. Podnikateľské prostredie – rôznosť prístupov	2
1.2. Podnikateľské prostredie – definícia MH SR	2

2. POSTAVENIE A VÝZNAM SÚKROMNÉHO SEKTORA V SLOVENSKEJ EKONOMIKE	3

2.1. Podiel súkromného sektora na HDP	3
2.2. Prehľad stavu privatizácie podľa odvetví	4
2.3. Prehľad zostávajúcich majetkových účastí štátu	5

3. ADMINISTRATÍVNE ZAŤAŽENIE PODNIKANIA	6

3.1. Administratívna náročnosť registrácie a neodôvodnené bariéry pre podnikanie	6
3.2. Bariéry pre vstup do odvetvia zo strany podnikateľských organizácií	7

4. FINANČNÉ – DAŇOVÉ, ODVODOVÉ A POPLATKOVÉ – ZAŤAŽENIE PODNIKANIA	9

4.1 Daňové zaťaženie	9
4.2 Odvodové zaťaženie	10
4.3. Poplatky a iné povinné platby	11

5. REGULAČNÉ ZÁSAHY DO SLOBODY PODNIKANIA	11

5.1. Regulácia cien tovarov a služieb	11
5.2. Regulácia pracovno-právnych vzťahov	12
5.3. Environmentálna regulácia	13
5.4. Technická regulácia	14
5.5. Ochrana hospodárskej súťaže	15
5.6. Regulácia zahraničnoobchodnej výmeny	15

6. FUNGOVANIE TRHOV VÝROBNÝCH FAKTOROV A KĽÚČOVÝCH TRHOV TOVAROV A SLUŽIEB	16

6.1. Finančný a kapitálový trh	16
6.2. Trh práce	18
6.3. Trh s pôdou	19
6.4. Telekomunikačný trh	19
6.5. Energetický trh	20
6.6. Trh s dopravnými službami	20

7. FUNGOVANIE ŠTÁTOM FINANCOVANÝCH STATKOV A SLUŽIEB A EFEKTÍVNOSŤ ICH FINANCOVANIA	21

7.1. Fungovanie verejného sektora	21
7.2. Fungovanie služieb pre podnikateľov	22

8. KVALITA A PREDVÍDATEĽNOSŤ LEGISLATÍVNEHO RÁMCA PRE PODNIKANIE	24

8.1. Kvalita ochrany súkromného vlastníctva	24
8.2. Frekvencia a predvídateľnosť zmien v legislatíve	25

9. VYMÁHATEĽNOSŤ PRÁVA	25

9.1. Vymáhateľnosť práva v reálnom čase	25
9.2. Výkonnosť súdnictva	26

10. NÁVRHY NA ZLEPŠENIE PODNIKATEĽSKÉHO PROSTREDIA	28

10.1. Postavenie a význam súkromného sektora v slovenskej ekonomike	28
10.2. Administratívne zaťaženie podnikania	28
10.3. Finančné – daňové, odvodové a poplatkové – zaťaženie podnikania	28
10.4. Regulačné zásahy do slobody podnikania	29
10.5. Fungovanie trhov výrobných faktorov a kľúčových tovarov a služieb	29
10.6. Fungovanie štátom financovaných statkov a služieb a efektívnosť ich financovania	29
10.7. Kvalita a predvídateľnosť legislatívneho rámca pre podnikanie	29
10.8. Vymáhateľnosť práva	29

1.1. Podnikateľské prostredie – rôznosť prístupov 

V diskusiách o riešení ekonomických a sociálnych problémov Slovenska nastal v posledných rokoch určitý pozitívny posun.  Ešte pred niekoľkými rokmi v nich dominovali také témy, akými bola napr. expanzívna fiškálna politika, vysoké úrokové miery, nedostupnosť úverov, atď.  Až po roku 1998 sa jednou z hlavných priorít hospodárskej politiky stalo vytváranie priaznivého podnikateľského prostredia.
 
V súčasnosti už existuje všeobecná zhoda v tom, že zlepšovanie podnikateľského prostredia je prioritou, avšak ani zďaleka neexistuje všeobecná zhoda (skôr naopak – existujú diametrálne rozdiely) v tom, čo to vlastne podnikateľské prostredie je.

Mnohí politici, štátni úradníci, ako aj ďalší verejní činitelia považujú za príspevok k zlepšovaniu podnikateľského prostredia napr. prípravu a schvaľovanie “dobrých” zákonov, pričom kritériá posudzovania toho, čo je dobrý zákon, sú veľmi rôznorodé.

Ilustráciou tejto skutočnosti sú tzv. eurozákony, ktoré mali najvyššiu prioritu v legislatívnom konaní, pričom je možné očakávať, že vzhľadom na časový stres, pod ktorým boli pripravované, a bez dostatočných konzultácií o dôsledkoch ich uplatňovania. Aplikácia mnohých z nich v neďalekej budúcnosti prinesie slovenským podnikom komplikácie, že zhorší podnikateľské prostredie.
 
Ďalším konkrétnym príkladom deformácie podnikateľského prostredia, ktorá je mnohými vydávaná za významný príspevok k jeho zlepšeniu, je napr. paušálna daň.  Paušálna daň nerieši základný problém nášho daňového systému, ktorým je celý rad diskriminácií majúcich za následok nerovnaké zdaňovanie rovnakých aktivít.  Paušálna daň je len ďalšou deformáciou, ktorej prostredníctvom sa umožnil únik určitej skupine podnikateľov pred jedným z parametrov zlého podnikateľského prostredia. 

Mnohí predstavitelia podnikateľskej sféry zasa volajú po aktívnej úlohe štátu, ktorý by podľa nich mal prispieť ku skvalitneniu podnikateľského prostredia tým, že vyselektuje tzv. perspektívne odvetvia a tie bude podporovať.  Pod vytváraním priaznivého podnikateľského prostredia si tak predstavujú poskytovanie finančných, legislatívnych alebo administratívnych zvýhodnení (volajú po tzv. rozvojových programoch) pre jednotlivé podniky alebo odvetvia.  

V dôsledku toho, že ucelená definícia podnikateľského prostredia doposiaľ absentuje, sú v diskusiách o podnikateľskom prostredí  1.) deformácie podnikateľského prostredia nesprávne vydávané za príklady jeho zlepšenia alebo 2.) podnikateľské prostredie je redukované len na niektoré jeho aspekty, ako je napr. daňový systém, odvodové zaťaženie, časté zmeny v legislatíve, atď.

1.2. Podnikateľské prostredie – definícia MH SR

Nevyhnutným predpokladom na  to, aby diskusie o podnikateľskom prostredí mali vôbec nejaký zmysel, je potrebná všeobecne akceptovaná definícia podnikateľského prostredia. Z vyššie uvedeného vyplýva, že ani narýchlo a v poslednej chvíli schvaľovaná legislatíva, ani selektívna hospodárska politika, nie sú príspevkom ku skvalitňovaniu podnikateľského prostredia, ale naopak sú jeho výraznou deformáciou.

Ak teda podnikateľským prostredím nie je nič z toho, čo bolo až doposiaľ uvedené, čo ním naozaj je?  Stručne povedané, kvalitné podnikateľské prostredie znamená dobré podmienky pre slobodné podnikanie.  

Základom úspechu trhovej ekonomiky je iniciatíva súkromných vlastníkov, ktorí sa sami rozhodujú, ako naložia s vlastným majetkom, prípadne či a za akých podmienok dobrovoľne vstúpia do zmluvných vzťahov s inými.

Efektívna realizácia ekonomickej aktivity je vždy a všade založená na nespochybniteľnej akceptácii troch základných inštitúcií práva : vlastníctvo, zmluva a postih za nedodržanie zmluvy.

Medzi základné parametre podnikateľského prostredia teda patria:

•	existencia súkromného vlastníctva a jeho ochrana,
•	ochrana práv vlastníkov nakladať podľa vlastného uváženia s ich majetkom, vrátane práva na výnosy, resp. zodpovednosti za straty, ktoré plynú z vlastníctva alebo z podnikateľskej činnosti,
•	ochrana slobody podnikania, vrátane slobody vstupovať do zmluvných vzťahov s inými bez obmedzujúcich zásahov zo strany štátu,
•	účinná a rýchla vynútiteľnosť dodržiavania zmluvných záväzkov v prípade ich neplnenia niektorou zo zmluvných strán.

Zjednodušene teda možno povedať, že všetko, čo rozširuje slobodu podnikania, skvalitňuje podnikateľské prostredie.  Každý zásah alebo obmedzenie slobody podnikania znamená zhoršenie podnikateľského prostredia. 

2. POSTAVENIE A VÝZNAM SÚKROMNÉHO SEKTORA V SLOVENSKEJ EKONOMIKE

Fakty z celého sveta empiricky dokazujú, že štát je najhorším vlastníkom. Štátne podniky fungujú preukázateľne horšie a menej efektívne než súkromné, obzvlášť v silne deformovaných prostrediach, napr. pri súčasnej silnej cenovej regulácii, vytvorenom administratívnom monopole a pod. Štátne podniky sa obvykle nesprávajú racionálne, nevyvíjajú tlak na zlepšovanie prostredia, pretože im chýba príslušná motivácia. Naopak, často vytvárajú tlak na prijímanie ďalších administratívnych obmedzení, napríklad s cieľom eliminácie súkromných konkurentov, ktorým nedokážu inak konkurovať. Tieto obmedzenia potom vedú k prehĺbeniu neefektívnosti.

Kvalita podnikateľského prostredia preto závisí i od miery privatizácie a rozsahu priamej účasti štátu na podnikaní.  Jedným z najlepších liekov na zlepšovanie celkového prostredia je vysoká miera privatizácie ekonomiky a eliminácia úlohy štátu pri podnikaní. Niet podnikania, ktoré by nemohlo byť prevádzkované súkromnou osobou. 

Existencia a rozsah verejného sektora a štátneho vlastníctva v ekonomike predstavuje významný zdroj deformácií podnikateľského prostredia, pretože odčerpáva finančné prostriedky zo súkromného sektora prostredníctvom daní a vracia ich do menej efektívnych častí ekonomiky prostredníctvom dotácií, prípadne chráni  štátne či verejné inštitúcie inými administratívnymi a legislatívnymi opatreniami.

Popri daniach, odvodoch a iných poplatkoch, ako aj popri ochranárstve štátnych podnikov či verejných inštitúcií, štát aj negatívne zasahuje do podnikania najrôznejšími spôsobmi, akými sú napr. často neodôvodnené bariéry pre začatie podnikania, pre vstup do odvetvia, cenová regulácia, neadekvátna regulácia pracovnoprávnych vzťahov, ekologická regulácia, technická regulácia a regulácia kvality, činnosti za účelom ochrany hospodárskej súťaže, regulácia zahranično-obchodnej výmeny, atď.

Z uvedeného dôvodu je pre kvalitu podnikateľského prostredia kľúčové, akú úlohu v ekonomike zohráva súkromné vlastníctvo, aký je podiel súkromného sektora na HDP a ako rozsiahle sú zostávajúce majetkové účasti štátu.

2.1. Podiel súkromného sektora na HDP

Vývoj HDP a vývoj podielu súkromného sektora na tvorbe HDP je evidentný nasledovnej tabuľky:

HDP – podiely na tvorbe	1998	1999	2000	2001	
Hrubý domáci produkt v s. c.  mld. Sk	641,1	653,3	667,7	689,7	
Podiel súkromného sektora na HDP v %*	82,4	83,6	83,5	83,6	
Odvetvová štruktúra HDP v % v b. c.					
Pôdohospodárstvo	4,2	4,3	4,0	4,2	
Priemysel		25,5	27,7	26,3	25,0	
 	v tom:   -  ťažba nerastných surovín	0,9	1,0	0,8	0,7	
 	            -  priemyselná výroba	22,2	22,9	21,8	21,8	
 	            -  výroba a rozvod elektr., plynu a vody	2,4	3,8	3,7	2,5	
Stavebníctvo	6,4	4,0	4,8	4,7	
Trhové služby	41,0	46,8	43,8	45,4	
Netrhové služby	13,5	12,1	11,9	11,8	
Ostatné		9,4	5,1	9,2	8,9	
*Poznámka: ako súkromné sú v štatistike ŠÚ SR vykazované tie subjekty, v ktorých je podiel súkromného vlastníctva vyšší ako 50 %, údaje nie sú vyhodnotené podľa metodiky Eurostat-u, takto upravená štatistika je v prílohe materiálu.

Podiel súkromného sektora na tvorbe HDP od roku 1999 je stabilizovaný na hodnote 83,6 %, pričom podniky súkromného sektora tvoria k 31. 12. 2001 až 98,7 % z celkového počtu podnikov.  Podiel súkromného sektora v odvetvovej štruktúre na tvorbe HDP sa osobitne nesleduje a nevykazuje, ale odvetvovú štruktúru súkromného sektora možno zistiť pomocou tabuľky: Podniky v SR podľa odvetví a sektorov vlastníctva k 31. 12. 2001, ktorá tvorí prílohu č.1. Potom možno usúdiť na podiel súkromného sektora v odvetvovej štruktúre na tvorbe HDP. Najviac organizácií je v trhových službách, a to až 68 % a z toho v súkromnom sektore je 99,3 %. Tieto organizácie sa na tvorbe HDP podieľajú cca 45 %-ami. Priemyselná výroba tvorí z celkového počtu podnikov 16 %, z toho je 99 % v súkromnom sektore a jej podiel na tvorbe HDP je cca 22 %. V stavebníctve je z celkového počtu organizácií necelých 8 %, z toho je 99% v súkromnom sektore a vytvoria cca 5 % HDP. Verejný a štátny sektor vlastní 1,3 % podnikov a vytvorí doplnok súkromného sektora, t.j. cca 16 %.  

Vývoj tvorby HDP, podiel jednotlivých odvetví na jeho tvorbe, vývoj podielu súkromného sektora na jeho tvorbe a štruktúru podnikov podľa odvetví a sektorov vlastníctva je zrejmý aj v grafickom znázornení v prílohe č.1.

2.2. Prehľad stavu privatizácie podľa odvetví

Proces transformácie a privatizácie majetku štátu pokračoval od roku 1998 v súlade so zámermi vlády SR. Najvýznamnejšími konkrétnymi výsledkami, ktoré boli dosiahnuté v procese transformácie a privatizácie majetku štátu  boli:

1.	v bankovej a finančnej sfére reštrukturalizácia a privatizácia Slovenskej sporiteľne, a. s., VÚB, a. s. Bratislava, IRB, a. s. Bratislava, Slovenskej poisťovne, a. s. Bratislava
2.	v energetike reštrukturalizácia SE, a. s. Bratislava, privatizácia SPP, a. s. Bratislava a privatizácia troch energetických podnikov
3.	v doprave  privatizácia podnikov Slovenskej autobusovej dopravy
4.	v pôdohospodárstve schválenie koncepcie transformácie a privatizácie majetku štátnych podnikov vodární a kanalizácií
5.	v zdravotníctve schválenie koncepcie 2. etapy privatizácie zdravotníckych zariadení
6.	okrem uvedeného pokračovala privatizácia aj ďalších štátnych podnikov, štátnych organizácií, majetkových účastí štátu.

Bankový sektor
Ukončil sa predaj majetkových účastí štátu a FNM SR na podnikaní bánk VÚB, a. s Bratislava, IRB, a. s. Bratislava, Slovenská sporiteľňa, a. s. Bratislava, ktorý nasledoval po reštrukturalizácii a ozdravení týchto bánk v predchádzajúcom období, ako aj predaj Slovenskej poisťovne, a. s.

Slovenská sporiteľňa, a .s. bola 20. 12. 2000 predaná rakúskej Die Erste Bank, ktorá získala 87,18% podiel v banke. 

VÚB, a.s. bola dňa 21. 11. 2001 predaná spoločnosti COMIT HOLDING INTERNATIONAL, S. A. so sídlom v Luxemburgu, ktorá je 100% dcérskou spoločnosťou IntesaBci. Spoločnosť tak nadobudla 94,47% akcií banky.

Banka IRB, a.s. bola 7. 11. 2001 predaná maďarskej banke OTP, ktorá tak získala 92,55% podiel v IRB, a.s.

V prípade privatizácie 60,07% akcií Banky Slovakia, a.s. bolo vypísaných viac tendrov, ktoré však neboli úspešné. Momentálne prejavili záujem o banku štyria záujemcovia.

Slovenská poisťovňa, a.s. bola predaná v januári 2002 spoločnosti Allianz AG za 145 mil. EUR, ktoré zaplatila za 66,79% balík poisťovne. Spoločnosť Allianz bola vybratá spomedzi dvoch záujemcov.

Energetika
Na základe uznesenia vlády SR zo dňa 14.03.2002 vydala vláda rozhodnutie č. 262 o priamom predaji 49%-nej majetkovej účasti FNM SR na podnikaní Slovenského plynárenského priemyslu, a.s.. 51%-ným akcionárom zostáva v spoločnosti štát, keďže ide o jeden z najvýznamnejších podnikov v SR. Pri vyhodnotení ponúk v zmysle požadovaných kritérií pre výber nadobúdateľa 49%-ného podielu na majetku SPP, a.s. bolo najúspešnejšie konzorcium európskych plynárenských spoločností Ruhrgas,   Gaz de France a Gazprom. 

Slovenské elektrárne, a.s. – dňa 26.10.2001 FNM SR prostredníctvom inzerátov vo Financial Times a denníku Hospodárske noviny vyhlásil verejnú obchodnú súťaž na poradcu pri predaji akcií SE, a.s. Prezídium FNM SR (17.12.2001) potvrdilo spoločnosť PriceWaterhouse Coopers za víťaza verejnej obchodnej súťaže na poradcu vlády pri privatizácii SE, a.s. Mimoriadne valné zhromaždenie SE, a.s. schválilo dňa 13.12.2001 zrušenie spoločnosti bez likvidácie rozdelením a rozhodlo o založení troch nových a.s. Vznikli tak nová a.s. SE, a.s., Slovenská elektrizačná prenosová sústava, a.s. (SEPS a.s.) a Tepelná energetika, a.s. (TEKOa.s.). Návrh spôsobu privatizácie SE, a.s. bol predložený na Úrad vlády SR dňa 30.4.2002. Termín rokovania vo vláde SR ešte nebol určený. Výber investora podľa predbežných konzultácii s poradcom bude možný najskôr začiatkom augusta 2002.

Na základe rozhodnutí ministra hospodárstva v roku 2001 uskutočnila sa transformácia štátnych podnikov ZSE Bratislava, SSE Žilina a VSE Košice na akciové spoločnosti. O návrhu na vydanie rozhodnutia o privatizácii 49%-ného podielu FNM SR na podnikaní týchto spoločností, t.j. Západoslovenská energetika, a. s., Stredoslovenská energetika, a. s., Východoslovenská energetika, a. s. rozhodla vláda SR uzneseniami č. 537/2002 (ZSE, a. s.), č. 538/2002 (SSE, a. s.) a č. 539/2002 (VSE, a. s.) z 22. mája 2002.

Transpetrol, a.s. Bratislava – po viacerých komplikáciách súvisiacich s vlastníctvom akcií spoločnosti bola v zmysle uznesenia vlády z 19. decembra 2001 podpísaná  dňa 28.1.2002 zmluva o predaji  49% akcií s ruskou  spoločnosťou Yukos. 

Strojárstvo
Návrh na privatizáciu majetkových účastí štátu v strojárskych podnikoch a na reštrukturalizáciu DMD holding, a.s. Trenčín bol schválený UV č. 1100 zo dňa 20.12.2000. V I. polroku 2001 nadväzne na uvedené rozhodnutie MSPNM SR vydalo 5 rozhodnutí o privatizácii majetkovej účasti v spoločnostiach: Konštrukta –Defence a.s. Trenčín, DMD INVEST a.s. Trenčín, ZTS- Dubnica nad Váhom, ZVS a.s. Dubnica nad Váhom vkladom do spoločnosti DMD holding, a.s. Trenčín ako aj rozhodnutie o prevode majetkovej účasti MH SR v DMD holding, a.s. Trenčín na FNM SR.

Pôdohospodárstvo
Najdôležitejším  a podstatným momentom pre ďalší postup privatizácie v tomto rezorte bolo schválenie aktualizovanej koncepcie transformácie a privatizácie štátnych podnikov vodárni a kanalizácii. Bol schválený harmonogram  na postup transformácie š. p. vodárni a kanalizácií bezodplatným prevodom majetku štátu na obce. 

Doprava
V privatizačnom procese podnikov Slovenskej autobusovej dopravy  zo 17 š. p. sa 12 v súlade s rozhodnutiami o privatizácii transformovali na akciové spoločnosti, transformácia ďalších 4 sa pripravuje k 1.6. 2002. Zmluvy o predaji zatiaľ neboli podpísané. 

Zdravotníctvo
Bola ukončená prvá etapa  privatizácie zdravotníckych zariadení podľa uznesenia vlády SR č.556 zo dňa 30.6.1999 k návrhu ďalšieho postupu privatizácie zdravotníckych zariadení. Do privatizácie boli zaradené aj 2 štátne podniky IMUNA. Š.p. Šarišské Michaľany a MEDIKA, š.p. Bratislava. 

2.3. Prehľad zostávajúcich majetkových účastí štátu
Zoznam podnikov s majetkovou účasťou štátu  v roku 2002
P.č.	Názov spoločnosti	Právna forma	Štruktúra vlastníkov	
			MH SR (%)	FNM (%)	
1	Slovenský energetický podnik Bratislava, š.p.	š.p.	100		
2A	Západoslovenská energetika, a.s. Bratislava	a.s.		100	
2B	Bratislavská teplárenská, a.s. Bratislava	a.s.		100	
2C	Trnavská teplárenská, a.s. Trnava	a.s.		100	
3A	Stredoslovenská energetika, a.s. Žilina	a.s.		100	
3B	Žilinská teplárenská, a.s. Žilina	a.s.		100	
3C	Martinská teplárenská, a.s. Martin	a.s.		100	
3D	Zvolenská teplárenská, a.s. Zvolen	a.s.		100	
4A	Východoslovenská energetika, a.s. Košice	a.s.		100	
4B	Prešovská teplárenská, a.s. Prešov	a.s.		100	
5A	Slovenské elektrárne, a.s. Bratislava	a.s.		95,8	
5B	Slovenská elektrizačná prenosová sústava, a.s. Bratislava	a.s.		100	
5C	Tepláreň Košice, a.s. Košice	a.s.		100	
6	Slovenský plynárenský priemysel Bratislava, a.s.	a.s.		51	
7	Transpetrol , a.s. Bratislava	a.s.		51	
8	Rudné bane Banská Bystrica, š.p.	š.p.	100		
9	Sandrik Hanušovce nad Topľou, š.p.	š.p.	100		
10	Závody všeobecného strojárstva Dubnica n/Váhom, a.s.	a.s.		66	
11	Konštrukta- Defence Trenčín, a.s.	a.s.		66	
12	Konštrukta- Industry Trenčín, a.s.	a.s.		66	
13	Nový Calex, a.s. Zlaté Moravce (v konkurze)	a.s.	0,03		
14	DMD holding, a.s. Trenčín	a.s.		46,54	
15	DMD INVEST, a.s. Trenčín	a.s.		66	
16	Chemes Humenné, š.p.	š.p.	100		
17	ZTS Dubnica nad Váhom, a.s., Dubnica nad Váhom - v konkurze	a.s.	66		
18	ZTS TS Martin, a.s. Martin - v konkurze	a.s.	66		
19	ARMEX, a.s., Bratislava - v likvidácii	a.s.	36		
20	ZTS VVÚ Martin, a.s., Martin	a.s.	63		
Zdroj: MH SR
Pozn. údaje o pridanej hodnote a ich podiele (cca 5 %) na HDP  uvedených podnikov bližšie v prílohe č. 2

3. ADMINISTRATÍVNE ZAŤAŽENIE PODNIKANIA

3.1. Administratívna náročnosť registrácie a neodôvodnené bariéry pre podnikanie 

Na kvalitu podnikateľského prostredia ďalej zásadným spôsobom negatívne vplývajú administratívne prekážky podnikania v širšom zmysle, ktorými sú najmä:

a)	prekážky voľného vstupu do podnikania (aj odchodu z trhu),
b)	administratívne zasahovanie do prostredia deformujúce rovnoprávnosť subjektov pôsobiacich v danom prostredí, kladúce neprimerané povinnosti alebo neprimerané zákazy a obmedzenia a podobne.

V roku 1990 boli vo vtedajšom Československu vydané prvé ponovembrové právne predpisy všeobecne upravujúce podmienky podnikania (najmä zákony č. 103/1990 Zb. - veľká novelizácia hospodárskeho zákonníka, zákon č. 105/1990 Zb. o súkromnom podnikaní občanov, zákon č. 104/1990 Zb. o akciových spoločnostiach a pod.). Neskôr v roku 1991 bola prijatá komplexná  rekodifikácia základných zákonov upravujúcich podnikanie, najmä zákon č. 513/1991 Zb. Obchodný zákonník a zákon č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon).

V priebehu nasledujúcich desiatich rokov je badateľná tendencia vynímania čoraz väčšieho okruhu činností spod  režimu živnostenského zákona a ich podriaďovanie osobitným povoľovacím režimom. Postupne sa prijímali osobitné zákony upravujúce mnohé druhy podnikania a do § 3 živnostenského zákona, ktorý obsahuje negatívne vymedzenie, čo nie je živnosťou, sa dopĺňali stále nové ustanovenia. Dnes sa napr. výpočet tzv. “slobodných povolaní”, ktoré nie sú živnosťou, v § 3 ods. 1 písm. c) živnostenského zákona vymenovaných rozšíril oproti pôvodnému textu najmenej o 4 (rôzne interpretácie tohto počtu sa môžu líšiť podľa toho, či napr. “burzový dohadzovač a maklér” sa považujú za jedno povolanie alebo za dve rôzne povolania). Podobne § 3 ods. 2 živnostenského zákona vymedzujúci ďalšie činnosti, ktoré nie sú živnosťou, sa dnes člení na celkovo 24 písmen [a) až y)] oproti pôvodným 12 písmenám [a) až l)], pričom do mnohých písmen boli doplnené obsiahlejšie texty obsahujúce podrobnejšie výpočty činností, ktoré nie sú živnosťou.

Výnimkou v rade novelizácií postupne sprísňujúcich podmienky podnikania bola len zatiaľ posledná novelizácia živnostenského zákona zákonom č. 279/2001 Z.z., ktorá presunula mnohé živnosti spomedzi koncesovaných medzi ohlasovacie, resp. aj spomedzi viazaných medzi voľné živnosti.  Znížila počet koncesovaných živností zo 47 na 15, počet reglementačných živností zo 164 na 98, a taktiež skracuje dobu registrácie živnostenského oprávnenia zo 60 na 30 dní v prípade koncesovaných živností. Novela však obsahuje napr. i zavedenie “osobitnej odbornej spôsobilosti”. “Osobitnú odbornú spôsobilosť” - ako súhrn teoretických vedomostí, praktických schopností a ovládanie technických alebo technologických postupov, ktoré musí spĺňať každý, kto vykonáva živnosti (vymedzený okruh živností podľa  zákona) spĺňa ten kto spĺňa osobitné podmienky prevádzkovania živnosti alebo absolvoval vzdelávanie v akreditovanej vzdelávacej ustanovizni a získal osvedčenie o vykonaní kvalifikačnej skúšky prd skúšobnou komisiou, ktorú zriaďuje a jej členov vymenúva/odvoláva krajský úrad na základe návrhu Slovenskej živnostenskej komory.

Zároveň je novelou rešpektovaná požiadavka prístupnosti živnostenského registra ako verejného zoznamu. Nepredpokladá sa však vytvorenie centrálneho živnostenského registra, z ktorého by bolo možné vydávať právne relevantné výpisy. V rámci pôsobnosti MV SR je vytvorený zoznam podnikateľských subjektov SR podnikajúcich podľa zákona o živnostenskom podnikaní pravidelne aktualizovaný z údajov okresných živnostenských registrov. Tento je prístupný od januára 2001 i v sieti internetu.

Všeobecne vzaté, je proces registrácie živnostenských oprávnení, pre oblasť tzv. voľných živností, ako i vykonávania zmien v oprávneniach v tejto kategórii v zásade rýchly a neformálny. Zásadnejšie problémy a kontroverzie sú spojené s procesom registrácie koncesovaných živností a s ich faktickou právnou nenárokovateľnosťou ani po splnení zákonom vymedzených podmienok. Ostatné nateraz platné kvalifikačné a odborno-praktické požiadavky posudzovania spôsobilosti pre získanie živnostenského oprávnenia je potrebné v čo najkratšom čase podrobiť kritickej analýze a z väčšej časti odstrániť. Elementárnym testom efektívnosti a konformnosti je akceptácia východiska že je to predovšetkým firma resp. živnostník ktorá má znášať riziká spojené s nedostatočnou kvalifikáciou alebo skúsenosťou (“praxou”). 

V  súvislosti s deľbou kompetencií a zodpovednosti za jednotlivé oblasti tvorby a uplatňovania hospodárskej politiky sa začala diskusia o zmysluplnosti presunu registračných a verejnoprospešných funkcií štátu v oblasti živnostenského podnikania z Ministerstva vnútra SR na Ministerstvo hospodárstva SR. 

Podnikanie v mnohých oblastiach je zväzované mnohými obmedzeniami. Štát svojimi opatreniami obmedzuje vstup do odvetvia, napr. vyžaduje povolenie na podnikanie – na niektoré činnosti za tvrdších, na niektoré za mäkkších podmienok. Štát svojimi opatreniami upravuje podmienky podnikania – ukladá povinnosti, vydáva zákazy a príkazy. Tieto obmedzenia slobody podnikania je potrebné prijímať len v nevyhnutnom rozsahu. Žiaľ, mnohokrát sa pod rúškom ochrany celospoločenského záujmu navrhujú opatrenia, smerujúce k bezdôvodne tvrdému obmedzeniu slobody podnikania.  Každé navrhované administratívne obmedzenie slobody podnikania je preto potrebné podrobne skúmať najmä z hľadiska, či neprekračuje medze rozumného rozsahu obmedzenia. 

Preto je dôležité čo najrýchlejšie odstraňovať administratívne bariéry podnikania.  Pozornosť treba venovať napríklad výhradám investorov voči zdĺhavému procesu úradnej registrácie podnikateľov, najmä zdĺhavému procesu zapisovania do obchodného registra, vydávaniu rôznych povolení súvisiacich so začatím podnikania, vydávaniu pracovných povolení zahraničným osobám, prieťahom v konaní správnych úradov a podobne. 

3.2. Bariéry pre vstup do odvetvia zo strany podnikateľských organizácií 

Základným poslaním a zmyslom existencie podnikateľských organizácií je obhajovanie záujmov podnikateľov, ktorých združujú a zastupujú. Je preto logické, že tieto organizácie často navrhujú opatrenia, ktoré sú v súlade so záujmami tej skupiny podnikateľov, ktorú zastupujú, ale nie vždy sú však tieto opatrenia v súlade so záujmami spotrebiteľov či iných podnikateľov.

Veľmi častými aktivitami podnikateľských zoskupení reprezentujúcich určitú profesiu bývajú snahy o zákonné zakotvovanie postavenia a právomocí rôznych komôr s viac či menej silným postavením. Zavŕšením týchto snáh býva schválenie návrhu, aby príslušná komora disponovala právomocou rozhodovať o poskytnutí či neposkytnutí oprávnenia na podnikanie v príslušnom odvetví. To môže byť upravené rôznou formou, od otvorenej - oprávnenie na podnikanie v odvetví vydáva komora - po rôzne skryté formy - oprávnenie na podnikanie vydáva iný orgán, avšak na vydanie oprávnenia je potrebné súhlasné stanovisko či záväzné vyjadrenie komory, prípadne zloženie skúšok pred komisiou zloženou zo zástupcov komory a podobne. Nie vždy je založená nová komora, ktorá od počiatku disponuje všetkými právomocami, vrátane práva rozhodovať o vstupe do odvetvia. Niektoré komory bývajú založené zákonom ako organizácie s nepovinným členstvom a takmer žiadnymi právomocami. Následnými novelizáciami sa ich právomoci neustále posilňujú – zavedie sa povinné členstvo, rozšíria sa právomoci komory pri vydávaní oprávnení a podobne. Opačné prípady - založenie “silnej” komory a následné oslabovanie jej pozície neskoršími novelami – sa takmer nevyskytujú. Na Slovensku sa doteraz vyskytol len jediný takýto prípad – zrušenie povinného členstva v Slovenskej obchodnej a priemyselnej komore v r. 1996.

Osobitnou kapitolou sú tzv. všeobecné či prierezové komory, ako napr. už spomenutá Slovenská obchodná a priemyselná komora alebo Slovenská živnostenská komora. Tieto komory na rozdiel od profesijných komôr nezdružujú podnikateľov z jedného odvetvia ale z viacerých odvetví. Vzhľadom na rôznorodosť typov aktivít vykonávaných ich členmi pre tento typ komôr nebýva typické preberanie právomocí v oblasti vydávaní povolení na podnikanie. Napriek tomu aj tu sú takéto tendencie badateľné. Napríklad Slovenská živnostenská komora sa opakovane snažila (zatiaľ neúspešne) presadiť, aby jej vyjadrenia k podmienke spoľahlivosti pre niektoré druhy koncesovaných živností boli záväzné, prípadne, aby sa pre niektoré živnosti vyžadovalo zloženie odbornej skúšky pred odbornou komisiou zloženou zo zástupcov komory (zatiaľ len s čiastočným úspechom, pretože sa uznávajú aj iné doklady o kvalifikácii). Aj tu však bol evidentný tlak príslušných odvetvových skupín v rámci SŽK. V poslednom čase zosilnel i tlak výkonného aparátu Slovenskej obchodnej a priemyselnej komory na opätovné zavedenie povinného členstva podnikateľov v tejto komore a prevzatie niektorých kompetencií komorou, ako napr. vedenie obchodného registra.

Argumentácia používaná pri navrhovaní a presadzovaní vzniku či posilnenia postavenia komôr býva vždy veľmi podobná. Návrhy sa zahaľujú do rétoriky o potrebe zvyšovania kvality predávaných tovarov alebo poskytovaných služieb v príslušnom odvetví. Obhajcovia týchto návrhov tiež často používajú argument, že poverenie komory vykonávaním určitých činností, napr. vydávaním určitých povolení, štát pôsobí priaznivo na podnikateľské prostredie, pretože sa tak “obmedzuje vplyv štátu” a podnikatelia si “budujú vlastnú samosprávu”.

Tieto argumenty sú však veľmi vzdialené od skutočnosti. Skutočným motívom návrhov na zriadenie či posilnenie komory nikdy nie je snaha o zvýšenie kvality, ale naopak v prípade profesijnej komory je ním vždy snaha obmedziť prístup nových subjektov do príslušného odvetvia a zachovať tak pozíciu subjektov už pôsobiacich na trhu. Žiadny podnikateľ logicky nemôže mať záujem na tom, aby jeho terajší či potenciálni konkurenti vyrábali čo najkvalitnejšie tovary alebo poskytovali čo najkvalitnejšie služby – tým by škodil sám sebe. Naopak, záujem podnikateľa je presne opačný - ak jeho konkurent vyrába nekvalitné tovary alebo poskytuje nekvalitné služby, vedie to vždy skôr alebo neskôr k jeho vytlačeniu z trhu. Argumenty o potrebe zvýšenia profesionality a kvality subjektov v danom odvetví preto v skutočnosti vždy slúžia len na zakrytie skutočného cieľa, ktorým je uzavretie odvetvia s cieľom eliminovať konkurenčný tlak pochádzajúci od nových subjektov, ktoré by sa pri voľnom vstupe na trh mohli stať konkurentmi existujúcich. Pri obmedzenom prístupe do podnikania je subjektov tvoriacich ponuku v danom odvetví vždy menej, ich produkty sú relatívne vzácnejšie, t.j. aj drahšie, trh je rozdelený medzi menšie množstvo subjektov, ktoré tak z dôvodu relatívneho nedostatku ich produktu získavajú dodatočnú rentu vo forme vyšších príjmov na úkor spotrebiteľov. Vzhľadom na nižšiu úroveň konkurencie v danom odvetví možno tiež očakávať zníženie kvality poskytovaných tovarov a služieb.

Vznik profesijných komôr teda nielenže nevedie a nemôže viesť ku zvýšeniu kvality služieb v príslušnom odvetví, ale vznik týchto komôr s právomocou regulovať vstup do odvetvia má preukázateľne vždy za následok obmedzenie konkurencie a umelé udržiavanie vyšších cien v odvetví.

Aj argument o potrebe “eliminácie štátneho vplyvu” a “posilnení samosprávy” podnikateľov je falošný a zjavne nekorektný. Štát prenesením zodpovednosti na komoru neeliminuje svoj vplyv – nejde o elimináciu rozhodovacej či regulačnej funkcie štátu, ale len o jej prenesenie na iný subjekt donucovacím štátnym opatrením - zákonom. Z pohľadu podnikateľa však nie je podstatné, či administratívnu povinnosť má plniť priamo voči štátu, alebo voči inému subjektu, ktorý na to štát splnomocnil. Prenesenie tejto právomoci zo štátu ako relatívne nestranného rozhodcu na podnikateľov, ktorí majú silný záujem nevydávať ďalšie povolenia, nie je “posilnením samosprávy”, ale naopak evidentne škodlivým opatrením poškodzujúcim konkurenciu v danom odvetví. Takéto prenesenie právomoci na komoru tak nie je prejavom posilnenia demokracie, ale naopak prejavom posilnenia prvkov štátom podporovaného podnikateľského korporativizmu, ktorý je vo svojej podstate protitrhový a antidemokratický.

Snahy o presadenie systému rozhodovania o prístupe do podnikania “samosprávnou” komorou sú teda typickou ukážkou “rent-seeking” lobistických aktivít, ktoré by štát nemal akceptovať, a to práve z toho dôvodu, že je potrebné podporovať konkurenciu a kvalitu a ochraňovať aj záujmy spotrebiteľa. Je preto potrebné odolávať tlakom záujmových skupín na zriaďovanie stále nových komôr.

Nemožno opomenúť ani finančný aspekt existencie profesijných i prierezových komôr, najmä komôr s povinným alebo automatickým členstvom. Členstvo v komore je vždy spojené s platením členského príspevku. Komory s povinným alebo automatickým členstvom preto predstavujú pre svojich členov de facto aj formu dodatočného zdanenia ich aktivít. Povinné členské príspevky a možnosť profitovať z prerozdelenia takto získaných prostriedkov bývajú často jedným z hlavných motívov, pre ktorý záujmové skupiny (či už skupiny podnikateľov alebo výkonné aparáty komôr) presadzujú posilňovanie právomocí komôr.

Na Slovensku po roku 1989 vznikli a neustále vznikajú rôzne komory zriadené zákonom. Je príznačné, že rôzne skupiny podnikateľov sa ich vo väčšine prípadov usilujú presadiť prostredníctvom poslancov NR SR ako poslanecké návrhy zákonov, pretože je to jednoduchšia a priamočiarejšia cesta, než prostredníctvom vládneho návrhu zákona. V niektorých prípadoch sa podnikateľské skupiny obracajú na poslancov potom, ako sa im ich zámer na zriadenie komory nepodarí presadiť prostredníctvom vlády, resp. príslušného ministerstva (napr. komora autorizovaných elektrotechnikov). Prehľad komôr činných na Slovensku a prehľad ďalších navrhovaných zákonov týkajúcich sa komôr je uvedený v prílohe č. 3 a v prílohe č. 4.

4. FINANČNÉ – DAŇOVÉ, ODVODOVÉ A POPLATKOVÉ – ZAŤAŽENIE PODNIKANIA

Na kvalitu podnikateľského prostredia má zásadný vplyv výška a rozloženie celkového daňového zaťaženia, ako i spravodlivosť zdaňovania.

4.1 Daňové zaťaženie

Napriek vyhláseniam o potrebe zmien v oblasti daní slovenský daňový systém sa od roku 1998 dramaticky nezmenil. Ak hovoríme o daniach i v širšom zmysle, t.j. o všetkých platbách, ktoré majú povahu blízku daniam, i keď sa daňami formálne nenazývajú, je potrebné povedať, že boli zrušené nezmyselné regulačné odvody za prekročenie “primeraného” rastu miezd, milionárska daň, povinné príspevky do Exportno-importnej banky a Fondu na podporu zahraničného obchodu. Bola tiež znížená všeobecná sadzba dane z príjmov právnických osôb 1. 1. 2000 zo 40% na 29% a od 1. 1. 2002 ďalej na 25%. Tieto zmeny je potrebné hodnotiť jednoznačne pozitívne. Pri bližšom pohľade však možno zachytiť aj niektoré negatívne tendencie.

V oblasti daní z príjmov sa aj po roku 1998 udržiavali a ďalej prehlbovali tendencie k deformáciám a k nerovnostiam, čoho ilustráciou sú napr.:

•	deformované pravidlá stanovovania základu dane
•	reštriktívny spôsob rozpúšťania daňovej straty
•	rôznosť zdaňovania rovnakých podnikateľských činností (príjmy právnických osôb podliehajúce 25 % - nej sadzbe dane, príjmy fyzických osôb progresívnej sadzbe až do výšky 38 %),
•	zásadný nárast miery nerovnosti a neprehľadnosti rôznych daňových režimov.

V záujme vytvárania zdravého konkurenčného trhového prostredia je potrebné budovať plošne aplikovateľný systém zdaňovania príjmov a eliminovať všetky zvýhodnenia a podporné mechanizmy selektívneho charakteru, ktoré sa aplikujú len na vybrané subjekty podľa určitých kritérií. Žiaľ, objavujú sa stále nové a nové námety na selektívne daňové zvýhodňovanie tej či onej skupiny podnikateľov.

V súčasnosti sa tak v Slovenskej republike paralelne uplatňuje už najmenej 15 rôznych režimov zdaňovania príjmov z podnikania, menovite:

1.	“štandardný” spôsob zdaňovania príjmov fyzických osôb z podnikania – progresívne sadzby 12% až 38%,
2.	“štandardný” spôsob zdaňovania príjmov právnických osôb z podnikania – sadzba dane 25%,
3.	zdaňovanie príjmov vybraných právnických osôb podnikajúcich prevažne v poľnohospodárskej výrobe (§ 21 ods. 2 zákona č. 366/1999 Z.z. o daniach z príjmov) – sadzba dane 15%,
4.	zdaňovanie príjmov vybraných právnických osôb prevažne zdravotne postihnutých zamestnancov (§ 21 ods. 3 zákona č. 366/1999 Z.z. o daniach z príjmov) – sadzba dane 18%,
5. 	zdaňovanie príjmov vybraných právnických osôb podľa nariadenia vlády č. 145/1993 Zb. – oslobodenie právnických osôb od dane z príjmov v prvom zdaňovacom období, kedy vykážu zisk,
6.	zdaňovanie príjmov vybraných právnických osôb podľa nariadenia vlády č. 192/1998 Z.z. – 10 ročné “daňové prázdniny”,
7.	zdaňovanie príjmov vybraných právnických osôb podľa § 35a zákona č. 286/1992 Zb. o daniach z príjmov v znení neskorších predpisov – 5-ročné zníženie dane o 75%,
8.	zdaňovanie príjmov vybraných právnických osôb podľa § 35b zákona č. 286/1992 Zb. o daniach z príjmov v znení neskorších predpisov – 5-ročné “daňové prázdniny” a zníženie základu dane o 50% v ďalších 5 rokoch,
9.	zdaňovanie príjmov vybraných právnických osôb podľa § 35 zákona č. 366/1999 Z.z. o daniach z príjmov – 5-ročné “daňové prázdniny” a zníženie základu dane o 50% v ďalších 5 rokoch (za odlišných podmienok než podľa § 35b zák. č. 286/1992 Zb. o daniach z príjmov v znení neskorších predpisov),
10.	zdaňovanie príjmov vybraných právnických osôb podľa § 35a zákona č. 366/1999 Z.z. o daniach z príjmov – 5-ročné “daňové prázdniny” a zníženie základu dane o 50% v ďalších 5 rokoch (za odlišných podmienok než podľa § 35 zák. č. 366/1999 Z.z.,
11.	zdaňovanie príjmov vybraných právnických osôb podľa zákona č. 565/2001 Z.z. o investočných stimuloch a podľa § 35b alebo 35c zákona č. 366/1999 Z.z. o daniach z príjmov – 10-ročné “daňové prázdniny” pre príjemcov investičných stimulov,
12.	zdaňovanie príjmov vybraných fyzických osôb podľa § 15 zákona č. 366/1999 Z.z. o daniach z príjmov (tzv. “paušálna daň”),
13.	znižovanie základu dane z príjmov fyzických osôb podľa § 41 ods. 16 zákona č. 286/1992 Zb. o daniach z príjmov v znení neskorších predpisov,
14.	zvýhodnenia pre poľnohospodárov – fyzické osoby – zníženie dane na polovicu (§ 7 ods. 4 a § 13 ods. 8 zákona č. 366/1999 Z.z. o daniach z príjmov),
15.	možnosť uplatňovania výdavkov paušálnym spôsobom podľa § 7 ods. 9.
Niektoré z uvedených daňových režimov sú síce už zrušené (napr. body 5. až 9. a bod 13.), ale prechodné ustanovenia predpisov, ktorými boli zrušené, umožňujú ich aplikáciu i naďalej až do uplynutia doby, na ktorú boli tieto zvýhodnenia poskytnuté. Tiež je potrebné poznamenať, že väčšina z týchto rôznych výnimočných režimov zdaňovania bola zavedená (a niektoré z nich neskôr boli zrušené) po roku 1998.

Podobné charakteristiky, ktoré je možné považovať za deformácie podnikateľského prostredia, je možné identifikovať aj v prípade iných typov daní: pri dani z pridanej hodnoty, dani z prevodu a prechodu nehnuteľností, spotrebných a iných daniach, ako aj pri správe daní.  Detailnejšie informácie o nich sa nachádzajú v prílohe č. 5.

Dane z príjmov, DPH a spotrebné dane tvoria podstatnú zložku daňových príjmov štátneho rozpočtu (vyše 90%, pričom viac ako 35% tvoria dane z príjmov). Daňová politika by sa mala v budúcnosti orientovať na presun daňového bremena od priamych daní (najmä dane z príjmov) k nepriamym (DPH a spotrebné dane), pretože tieto sú neutrálne, ľahšie sa vyberajú, pri optimálnej úprave poskytujú oveľa menší priestor pre daňové úniky a pôsobia proexportne (vývoz je oslobodený od nepriamych daní).

Pri súčasnej vysokej a stále rastúcej miere prerozdeľovania HDP cez verejné financie je nevhodné zavádzať nové dane. Osobitne nevhodné sú dane duplicitne zdaňujúce rovnaký predmet zdanenia ako už existujúce dane (napr. daň z motorových vozidiel popri cestnej dani). Tiež nie je vhodné orientovať daňový systém na zdaňovanie majetku. Majetkové dane sú najnespravodlivejšími daňami – ide o trojnásobné zdanenie, pretože majetková daň postihuje majetok nadobudnutý zo zdanených príjmov zdanený pri nadobudnutí nepriamymi daňami. Majetkové dane spôsobujú únik úspor a kapitálu do krajín s nižším, resp. nulovým zdanením majetku, čo nemôže byť v záujme krajiny s podkapitalizovanou ekonomikou ako je slovenská ekonomika.

Je potrebné upustiť od prijímania rôznych nesystémových čiastkových opatrení. Každé opatrenie v daňovej oblasti musí byť prijímané nielen s ohľadom na potreby štátneho rozpočtu, ale berúc do úvahy i praktický dopad opatrenia na kvalitu podnikateľského prostredia.

Je potrebné sformulovať a v praxi dodržiavať zásady daňovej politiky, ktorých ústrednou myšlienkou by mal byť princíp, že všetky prijímané opatrenia by mali mať plošný charakter. V záujme zdravého podnikateľského prostredia je potrebné eliminovať všetky zvýhodnenia a podporné mechanizmy selektívneho charakteru, ktoré sa aplikujú len na vybrané subjekty podľa určitých kritérií.

Základná zásada pri korekciách daňového systému v budúcnosti by mala znieť:

Spravodlivý, jednoduchý, neutrálny a stabilný daňový systém garantujúci priaznivé podnikateľské a investičné prostredie nízkym daňovým zaťažením a rovnakými pravidlami hry pre všetkých.

4.2 Odvodové zaťaženie

Odvody do fondov zdravotného poistenia, nemocenského poistenia, dôchodkového zabezpečenia a poistenia v nezamestnanosti predstavuje zložku verejných financií porovnateľného významu ako dane. Kým daňami sa vyberie cca. 170 mld. Sk ročne, celkový objem odvodov do uvedených poistných fondov očistený o platby štátu a NÚP za ich poistencov presahuje 100 mld. Sk. Napriek tomu, že reforma systémov zdravotného poistenia a dôchodkového zabezpečenia bola jedným zo základných pilierov volebných programov väčšiny politických strán, v tejto oblasti sa od roku 1998 žiadne systémové kroky neudiali. Všetky uvedené systémy fungujú naďalej na princípe priebežného financovania. To spolu s vývojom demografickej štruktúry vedie permanentne ku vzniku deficitov a tieto systémy sú dlhodobo neudržateľné. Finančné problémy poistných fondov sa riešili zvýšením sadzieb odvodov na dôchodkové zabezpečenie (zamestnanci z 5,9% na 6,4%, SZČO z 27,5% na 28%), zvýšením sadzby zdravotného poistenia (z 13,7% na 14,0%) a zvýšením minimálnych a maximálnych vymeriavacích základov z 3000 Sk a 24000 Sk na 4000 Sk a 32000 Sk. Zmeny v systéme platenia do poistných fondov sa však diali nekoordinovane, takže napr. pre poistenie v nezamestnanosti platí minimálny a maximálny vymeriavací základ vo výške 3000 Sk a 24000 Sk. Tieto postupné vzájomne nepreviazané čiastkové zmeny neprispeli k lepšej orientácii podnikateľov v oblasti povinných odvodov. Žiaľ, nerealizovala sa myšlienka spoločného výberu poistného do všetkých fondov, ktorá by významne administratívne odbremenila podnikateľov pri plnení ich odvodových povinností a zjednodušila by výber poistného (namiesto mnohých mesačných výkazov a odvodov niekoľkým poisťovniam by sa zasielali výkazy a odvody len na jedno miesto, odkiaľ by sa prerozdeľovali jednotlivým poisťovniam).

Celkové odvodové zaťaženie v priebehu rokov 1998 až 2002 nekleslo a i naďalej je možné ho hodnotiť ako vysoké. Deficity poistných systémov sa kumulujú a systémové kroky sa nevykonali. V záujme udržania stability verejných financií i zdravého podnikateľského prostredia je potrebné čo najrýchlejšie vykonať reformu zdravotného poistenia (tzv. uzatvorenie systému), ako i dôchodkového zabezpečenia (urýchlené zavedenie druhého tzv. kapitalizačného piliera). Sprievodným znakom reformy by však rozhodne nemalo byť zvýšenie odvodového zaťaženia, pretože takýto krok by mal na podnikateľské prostredie veľmi negatívne dôsledky. Z týchto dôvodov sa návrhy nových zákonov o zdravotnom poistení a o sociálnom poistení nejavia ako dobré systémové kroky, pretože okrem ďalšieho zvýšenia odvodov (najmä prostredníctvom zvýšenia vymeriavacích základov pre výpočet poistného) neprinášajú žiadne zásadné zmeny. Navyše nekoordinovanosť prípravy týchto zákonov vnáša do nich vyššiu asministratívnu zložitosť (postupne je pre každý fond inak definovaný okruh platiteľov, vymeriavací základ a ďalšie podstatné náležitosti) a tým komplikuje ich praktickú aplikáciu podnikateľmi.

Popri týchto odvodoch negatívne pôsobia na podnikateľské prostredie i ďalšie náklady, ktoré musia povinne znášať podnikatelia ako zamestnávatelia, napr. povinné poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú pracovným úrazom a chorobou z povolania (od r. 2002 ako súčasť fondov Sociálnej poisťovne), príspevky do Sociálneho fondu a podobne, ktoré taktiež zvyšujú celkové odvodové zaťaženie.

4.3. Poplatky a iné povinné platby

Administratívne (súdne, správne a iné poplatky) do roku 2001 netvorili významnejšiu zložku verejných financií (menej než 4% príjmov štátneho rozpočtu). V týchto poplatkoch sa nevyskytovali významnejšie negatívne excesy. Preto aj ich vplyv na kvalitu podnikateľského prostredia bol zanedbateľný.

Žiaľ, neustále sa objavujú (a čoraz častejšie sú úspešne presadzované) návrhy na zavádzanie rôznych povinných platieb do stále nových mimorozpočtových fondov. Tieto návrhy predstavujú ohrozenie pre podnikateľské prostredie, ale i pre zdravie verejných financií a ekonomiky vôbec, pretože skryto zvyšujú mieru prerozdeľovania, na použitie týchto prostriedkov sa nevzťahujú obvyklé rozpočtové pravidlá a obmedzenia, často sú opomínané pri vykazovaní miery prerozdelenia, verejných deficitov, nie sú stanovené transparentné pravidlá ich prerozdelenia a podobne. Takéto návrhy sa často objavujú nie v návrhoch predpisov o daniach a poplatkoch, ale úplne nečakane v iných dokumentoch. V dôsledku toho sú často schválené takmer bez povšimnutia či výraznejšieho odporu, hoci nejde o bezvýznamné objemy peňazí.

Príkladom z nedávnej minulosti je Recyklačný fond zriadený zákonom č. 223/2001 Z.z. o odpadoch, do ktorého sa majú zhromažďovať platby za určené materiály v celkovom objeme odhadovanom až na 2,5-3 mld. Sk, čo je napríklad viac ako rozpočtový výnos dane z dedičstva, dane z darovania, dane z prevodu a prechodu nehnuteľností a cestnej dane spolu (relatívne nízky reálny výber poplatkov do RF za 1. polrok 2001 je len dôsledkom chybne formulovaných ustanovení o preddavkoch). Iným príkladom je zavedenie poplatkov za nenahraté audiovizuálne nosiče a vybrané audiovizuálne a reprografické zariadenia novelou Autorského zákona. V súčasnosti je v legislatívnom procese návrh zákona o Slovenskom audiovizuálnom fonde.

Všetky tieto platby nie sú ničím iným než skrytými daňami, ktoré selektívne postihujú vybrané ekonomické subjekty alebo vybrané tovary a služby (napr. plasty, kovy, sklo, nenahraté kazety, kopírky, videorekordéry, vstupné do kina, vysielanie televíznej reklamy atď.), pričom úžitok z nich plynie úzko definovanej skupine iných ekonomických subjektov (prevádzkovatelia recyklačných zariadení, autorské ochranné zväzy, producenti filmov a pod.).

Účinok takýchto opatrení na ekonomiku a podnikateľské prostredie je vysoko negatívny. V niektorých prípadoch sa negatívne účinky týchto opatrení kumulujú, napríklad zariadenia na záznam zvuku alebo obrazu a zvuku sú predmetom poplatku do Recyklačného fondu za spotrebnú elektroniku i poplatku za audiovizuálne zariadenia podľa Autorského zákona, a súčasne majú byť i predmetom príspevku do Slovenského audiovizuálneho fondu (podľa navrhnutého znenia zákona o Slovenskom audiovizuálnom fonde). Pritom samozrejme nejde o zámer, ale o výsledok nekoordinovaných aktivít rôznych záujmových skupín, proti ktorým neexistuje relevantná obrana vo forme systémovej koncepcie či doktríny, ktorá by neumožňovala zavádzanie ľubovoľných povinných platieb bez ohľadu na ich ekonomické dopady a homogenitu daňového prostredia.

5. REGULAČNÉ ZÁSAHY DO SLOBODY PODNIKANIA

5.1. Regulácia cien tovarov a služieb 

Ceny elektrickej energie, plynu, dopravy, tepla, či nájomného boli v predchádzajúcich rokoch umelo udržiavané na nízkych úrovniach (v niektorých prípadoch sa ceny prakticky nezvyšovali od roku 1994), čo spôsobilo výrazné zhoršenie finančnej situácie viacerých podnikov v sieťových odvetviach. 

V niektorých prípadoch zásadné zhoršenie finančného stavu podnikov v sieťových odvetviach takmer vyústilo do ich finančného kolapsu (napr. Slovenské elektrárne, a.s.), čo by mohlo vážne ohroziť aj finančnú pozíciu štátu vzhľadom na to, že významný podiel úverového zaťaženia týchto podnikov bol krytý štátnymi zárukami. V niektorých prípadoch bolo možné obrovské straty podnikov vyplývajúce z deformovaných cien za dodávky tovarov a služieb na tuzemský trh “maskovať” ich vysokými ziskami z iných činností. Takýmto podnikom bol, resp. i naďalej je, napr. Slovenský plynárenský priemysel, a.s. (predtým Slovenský plynárenský priemysel, š.p.), ktorého mnohomiliardové straty z predaja plynu na tuzemskom trhu sú krížovo dotované ziskami z poplatkov za tranzit plynu cez územie Slovenska platených zahraničnými plynárenskými spoločnosťami.
Napríklad v roku 2001 rozdiel medzi priemernou nákupnou cenou plynu a jeho priemernou predajnou cenou pre odberateľov (okrem domácností) predstavoval 1,39 Sk/m3. Priemerná nákupná cena plynu pritom obsahuje len cenu za dodanie m3 plynu po slovenskú hranicu a nezohľadňuje náklady na distribúciu plynu na území SR. Po zohľadnení týchto nákladov strata SPP, a.s. z predaja plynu v SR definovaná ako rozdiel medzi cenou zohľadňujúcou oprávnené náklady a minimálny zisk a skutočnou predajnou cenou v roku 2001 predstavovala priemerne 3,05 Sk za každý kubický meter.
Na Slovensku sa ročne predá cca. 7 mld. m3 zemného plynu, z toho cca. 1,7 mld m3  spotrebujú domácnosti a zvyšok iní odberatelia (rozhodujúcu časť – cca. 5 mld. m3 priemysel, ďalej štátne inštitúcie, nemocnice školy atď.). Z uvedeného vyplýva, že štát prostredníctvom deformovaných cien plynu len v roku 2001 okrem domácností nepriamo dotoval aj podniky, a to sumou asi 15 mld. Sk. Päť najväčších priemyselných odberateľov ročne odoberie spolu cca. 1,5 mld. m3 zemného plynu, len týchto päť podnikov teda nepriamo v r. 2001 prostredníctvom ceny plynu dostalo dotáciu spolu vo výške asi 4,5 mld. Sk.
Takéto nepriame dotovanie má zhubný vplyv na adaptabilnosť slovenských podnikov na normálne trhové podmienky a teda na ich konkurencieschopnosť na svetových trhoch, ktorá sa môže naplno prejaviť po odstránení cenových deformácií. Je teda ekonomicky veľmi škodlivé.

V rámci liberalizácie cien tovarov a služieb bolo nutné pristúpiť k deregulácii cien elektrickej energie, plynu a tepla. Významnejšie zvýšenie cien sa uskutočnilo v roku 1999, keď sa ceny elektrickej energie zvýšili počas roka o 65% pre domácnosti a 4,5% pre podnikateľov, ceny zemného plynu pre domácnosti sa v roku 1999 zvýšili o 50%. V roku 2000  a 2001  boli vykonané ďalšie zvýšenia cien elektrickej energie pre domácnosti o 55% (40% a 15%) a pre podnikateľov o 17% (5% v roku 2000 a 12% v roku 2001)a ceny zemného plynu pre domácnosti o 55% a u podnikateľov o 11%v roku 2000 a v roku 2001 o 15% MO a 30% VO.  V roku 2002 sa ceny elektriny ani plynu pre domácnosti nemenili a u podnikateľov boli zvýšené len ceny zemného plynu o 19,3%. 

Spotrebiteľské ceny sa v priemere za rok 2001 oproti roku 2000 zvýšili o 7,3%, pri raste regulovaných cien o 17,1% a neregulovaných cien o 4,3%. V dôsledku nižšieho rastu regulovaných cien o 15,8 p.b. a neregulovaných cien o 1,4 p.b. bol medziročný rast pomalší o 4,7%. Ceny za bývanie medziročne v roku 2000 vzrástli o 32,5%,  v roku 2001 medziročný rast dosiahol 17,2% a súvisel hlavne s vyššími cenami nájomného za bývanie plateného nájomníkmi (o 22,8%), dodávok vody (o 20,7%), teplej vody, pary (o 20%), plynu (o 17,9% a elektriny (o 17,7%).  Úpravy cien elektrickej energie, zemného plynu a vývoj maximálnych cien tepla je popísaný v jednotlivých rokoch úprav v prílohe č. 6.

Zákonom č. 276/2001  bol k 1.8.2001 zriadený Úrad pre reguláciu sieťových odvetví, ktorý prevzal kompetencie MH SR v oblasti vecnej regulácie (licencie, povoľovanie výstavby a pod.) v odvetviach plynárenstva, energetiky a tepla. Od 1.1.2003 prevezme aj cenové regulácie z MF SR. K tomu sú už pripravené a v Zbierke zákonov boli zverejnené rozhodnutia o metóde výpočtu cien plynu a elektriny, ktoré sa budú uplatňovať od 1.1.2003 na nasledujúce 3 roky.
Vzhľadom na minimálny nárast regulovaných cien sa bude priemerná inflácia v roku 2002 pohybovať okolo 4%. 

5.2. Regulácia pracovno-právnych vzťahov 

Z medzinárodného porovnania pracovného práva vyplýva, že legislatívna úprava pracovnoprávnych vzťahov vo vyspelých krajinách je menej rigidná ako na Slovensku.  Výsledkom je pružnejší trh práce a zdravšie podnikateľské prostredie v týchto krajinách. Viacero oblastí pracovnoprávnych vzťahov, ktoré sú u nás striktne nariadené zo zákona, je v zahraničí riešených nepísanými normami správania sa a fungujúcimi neformálnymi vzťahmi medzi zamestnávateľom a zamestnancom.  Aj v zahraničí sú obmedzenia dĺžky pracovného času a nadčasov, sú však miernejšie a pružnejšie.  Ak je pozícia odborov v zahraničí silná, tak nie zo zákona ale z vôle zamestnancov.  Krajiny s flexibilnejšou úpravou pracovnoprávnych vzťahov majú zvyčajne nižšiu mieru nezamestnanosti.

Viaceré pracovno-právne ustanovenia Zákonníka práce sú viazané na súhlas alebo aspoň prerokovanie s odborovou organizáciou, ktorej funkcionári požívajú osobitnú ochranu pred rozviazaním pracovného pomeru. Zákonník práce predstavuje kompromis zamestnávateľov a zamestnancov.

Zamestnávatelia argumentujú tým, že ustanovenia Zákonníka práce boli formulované predovšetkým z hľadiska záujmov a ochrany zamestnancov a pre zamestnávateľov obsahujú vo viacerých smeroch značné obmedzenia, vyžadujú osobitné náklady a nie sú v súlade so zmluvnou voľnosťou pracovno-právnych vzťahov. 

Z uvedeného hľadiska pre ilustráciu uvádzame niektoré, zamestnávateľmi zdôrazňované nedostatky Zákonníka práce: 

•	Úprava nerovnomerného rozvrhnutia pracovného času.  Ak povaha práce alebo podmienky prevádzky nedovoľujú, aby sa pracovný čas rozvrhol rovnomerne na jednotlivé týždne, zamestnávateľ môže po dohode s príslušným odborovým orgánom rozvrhnúť pracovný čas nerovnomerne na jednotlivé týždne, najviac na štyri mesiace. Ak ide o činnosti, pri ktorých sa v priebehu roka vyžaduje rozdielna potreba práce, ide o vnútropodnikové rozhodnutie. Takýto druh rozhodnutia je v priamej kompetencii zamestnávateľa, kedy nedochádza k prepúšťaniu zamestnancov, ale ide o dočasnú zmenu režimu výkonu práce.  Výraz môže uvedené ustanovenie z hľadiska právneho spochybňuje.

•	Odchodné a odstupné.  Pri prvom skončení pracovného pomeru, po nadobudnutí nároku na starobný dôchodok alebo dôchodok za výsluhu rokov patrí zamestnancovi odchodné najmenej v sume jeho priemerného mesačného zárobku podľa §134.  Podľa ods. 1 § 76 patrí zamestnancom po skončení pracovného pomeru výpoveďou v zmysle § 63 ods. 1 písm. a) a b) alebo dohodou z tých istých dôvodov odstupné najmenej v objeme dvojnásobku ich priemerného mesačného zárobku. V prípade, že je zamestnanec prepustený kvôli nadbytočnosti v dôchodkovom veku  musí v intenciách uvedeného ustanovenia dostať odstupné vo výške najmenej dvojnásobku priemernej mesačnej mzdy a odchodné vo výške najmenej jednej priemernej mesačnej mzdy. Odstupné a odchodné sú dva odlišné inštitúty, ktoré v rámci svojej funkcie by nemali mať možnosť súbehu, pretože odstupné sa poskytuje prepustenému zamestnancovi, ktorý je vo väčšine prípadov v produktívnom veku a odchodné sa poskytuje zamestnancovi v postproduktívnom veku. Vzhľadom k cene práce je pre zamestnávateľa únosnejšie, aby zákon vymedzil nárok na odchodné  tým, že mu nevzniká nárok na odstupné.

5.3. Enviromentálna regulácia

Ochrana životného prostredia je upravená v legislatíve SR pomerne veľkým počtom zákonov, počnúc niektorými ustanoveniami v Ústave SR, zákone o miestnej a štátnej správe, o organizácii ministerstiev, o správnych poplatkoch, atď.. 
Zákonom o štátnej správe pre životné prostredie č.595/1990 v znení neskorších predpisov je vymedzená pôsobnosť štátnej správy v životnom prostredí, pričom výkonom práv v oblasti  životného prostredia, ako ústredný orgán štátnej správy v ŽP je poverené MŽP SR. Štátnu správu v životnom prostredí vykonávajú v rozsahu vymedzenom príslušnými zákonmi aj SIŽP, okresné úrady a obce. (Zákon SNR č. 595/1990 Zb. o štátnej správe pre životné  prostredie v znení zákona SNR č. 494/1991 Zb., zákona SNR č.  134/1992 Zb., zákona NR SR č. 287/1994 Z.z. , zákona NR SR  č. 222/1996 Z.z. , zákona č. 237/2000 Z.z.  a zákona č. 553/2001 Z. z.) 
Základné pojmy a zásady ochrany životného prostredia a povinnosti právnických a fyzických osôb pri ochrane a zlepšovaní stavu životného prostredia a pri využívaní prírodných zdrojov, ktoré vychádzajú z princípu trvalo udržateľného rozvoja sú zakotvené v zákone č. 17/1992 Zb. o životnom prostredí v znení neskorších predpisov. (Zákon č. 17/1992 Zb. o životnom prostredí v znení zákona NR  SR č. 127/1994 Z. z. , zákona NR SR č. 287/1994 Z.z. , zákona č. 171/1998 Z.z.  a zákona č. 211/2000 Z.z.)
Novelou zákona z roku 2000  sa zrušil zákon NR  SR č. 171/1998 Z. z. o prístupe k informáciam o životnom prostredí a povinnosť zverejňovania informácií o znečisťovaní životného prostredia pre fyzické osoby oprávnené na podnikanie a právnické osoby (osoby ktoré sú podľa osobitných predpisov alebo rozhodnutí vydaných na ich základe povinné merať množstvo emisie) prešla do všeobecnejšieho zákona o slobodnom prístupe k informáciam. Túto povinnosť má aj fyzická a právnická osoba, ktorá má oprávnenie na podnikanie a ktorá spôsobila vážne ohrozenie alebo poškodenie životného prostredia. Táto novela taktiež ukladá MŽP SR za každý rok vypracovať a zverejniť správu o stave životného prostredia v Slovenskej republike. Správu vypracováva v spolupráci s príslušnými rezortami.
Posudzovanie vplyvov a postup pri komplexnom odbornom a verejnom posudzovaní pripravovaných stavieb a zariadení pred rozhodnutím o ich povolení podľa osobitných predpisov, ako aj pri hodnotení návrhov niektorých rozvojových koncepcií a všeobecne záväzných právnych predpisov z hľadiska ich predpokladaného vplyvu na životné prostredie je predmetom Zákona o posudzovaní vplyvov na životné prostredie č. 127/1994 Z.z. v znení neskorších predpisov. (Zákon NR SR č. 127/94 Z. z. o posudzovaní vplyvov na životné  prostredie v znení zákona č. 391/ 2000 Z.z. a zákona č. 553/2001 Z.z.)
Posudzovanie vplyvu na životné prostredie (PVŽP) sa vyžaduje pre širokú škálu zamýšľaných aktivít, vrátane rozvoja krajiny, využívania prírodných zdrojov, budovania a zmeny priemyselných aktivít. PVŽP sa do zákonodarstva  SR dostalo v r. 1994. Zákon o posudzovaní vplyvov na životné prostredie upravuje postup pre PVŽP pre pripravované stavby, zariadenia a iné činnosti určené týmto zákonom pred rozhodnutím o ich povolení podľa osobitných predpisov (napr. územné rozhodnutie o umiestnení stavby podľa stavebného zákona), ako aj určité ďalšie rozvojové projekty z aspektu ich predpokladaného dopadu na životné prostredie. PVŽP musí byť vykonané pre navrhované zákony, ktoré môžu mať nepriaznivý dopad na životné prostredie a tiež pre zásadné rozvojové koncepcie v stanovených oblastiach (energetika, baníctvo, priemysel a ďalšie) a územnoplánovacej dokumentácie VÚC, sídelných útvarov vybraných miest, mestských pamiatkových rezervácií, kúpeľných miest a zvlášť znečistených lokalít.  Procedúra posudzovania dopadov na životné prostredie je prevzatá z Koncepcie PVŽP a smerníc EÚ. Podľa MŽP SR tento zákon, postupy a procedúry z  neho vyplývajúce sú plne harmonizované s medzinárodnými normami
Činnosti, ktoré sú menovite zaradené do zoznamu činností (príloha č. 1 zákona) podliehajú posudzovaniu ich vplyvu na životné prostredie. Sú členené podľa prahových hodnôt,  na základe ktorých podliehajú buď povinnému hodnoteniu alebo zisťovaciemu konaniu. Výsledkom zisťovacieho konania je rozhodnutie o tom, či  navrhovaná činnosť bude alebo nebude posudzovaná podľa procesnosti zákona. Výsledkom povinného hodnotenia je záverečné stanovisko, ktoré vypracuje MŽP SR v súčinnosti s “príslušným orgánom” t.j. rezortom, do ktorého kompetencie je činnosť v zozname zaradená. V zákone je podrobne upravený postup predkladania a náležitosti zámeru a správy o hodnotení zo strany navrhovateľa a podrobne upravená celá procesnosť posudzovania. Verejnosť informuje o  navrhovanej činnosti dotknutá obec  v mieste obvyklým spôsobom.
V zákone sú stanovené maximálne lehoty pre stanoviská zúčastnených orgánov a verejnosti v etapách posudzovania zámeru (do 6 týždňov), vydania rozhodnutia o zisťovacom konaní (do 1 mesiaca), posudzovania správy o hodnotení (stanoviská do 2 mesiacov), spracovania posudku (do 2 mesiacov po obdržaní stanovísk k správe) a vypracovania záverečného stanoviska (do 1 mesiaca po obdržaní posudku). 
Samotná procedúra úradného povoľovacieho konania upravená stavebným zákonom začne u činností, ktoré podliehajú povinnému PVŽP až po  ukončení posudzovania a vydaní záverečného stanoviska a v prípade zisťovacieho konania po vydaní rozhodnutia o neposudzovaní činnosti.  Pri konaní o stavebnom povolení činnosti  sa musí prihliadať na záverečné stanovisko.
V tejto súvislosti podnikateľská sféra často poukazuje na komplexnosť, nepružnosť a zdĺhavosť celého procesu.
V oblasti ovzdušia je najvýznamnejším ekonomickým nástrojom poplatok za znečisťovanie ovzdušia veľkých a stredných zdrojov, ako aj malých zdrojov znečisťovania.  Od roku 2000 nadobudol účinnosť zákon č. 401/1998 Z.z., ktorý nahradil zákon č. 311/1992 Zb. o poplatkoch za znečisťovanie ovzdušia. Tento zákon v znení neskorších predpisov  (zákony č. 161/2001 Z.z. a č. 553/2001 Z.z.) ,ukladá znečisťovateľom povinnosť platiť poplatky podľa množstva a druhu vypúšťaných látok a to všetkým právnickým a fyzickým osobám, ktoré prevádzkujú veľké, stredné a malé zdroje znečistenia ovzdušia. O poplatku právnickej a fyzickej osoby , ktorá prevádzkuje veľký a stredný zdroj znečisťovania ovzdušia rozhoduje okresný úrad a o poplatku za prevádzkovanie malého zdroja znečisťovania, ktorý môže spôsobovať znečisťovanie ovzdušia rozhoduje obec.
  
5.4. Technická regulácia

Všeobecnou slovenskou právnou normou o technických požiadavkách na výrobky všeobecne a o posudzovaní zhody je zákon č. 264/1999 Z. z., ktorý nadobudol  účinnosť od 1. 1. 2000. Tento bol novelizovaný zákonom č. 436/2001 Z.z.
Cieľom zákona je ustanoviť technické požiadavky na výrobky a v nadväznosti na to postupy posudzovania zhody výrobkov s technickými požiadavkami. Zákon rovnako stanovil, že slovenské technické normy označené značkou STN schválené pred dňom účinnosti zákona č. 264/1999 Z. z. sa považujú za slovenské technické normy podľa tohoto zákona. V zákone je tiež novo vymedzená a rozšírená pôsobnosť Úradu pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo Slovenskej republiky (ÚNMS SR) ako ústredného orgánu štátnej správy (zákon č. 575/2001 Z.z.) pre oblasť technickej normalizácie, metrológie, kvality a posudzovania zhody. 
Technické požiadavky na výrobky, dodržiavanie ktorých je povinné, sa v Slovenskej republike stanovujú technickými predpismi, ktoré musia mať charakter všeobecne záväzných právnych predpisov a ako také sa uverejňujú v plnom znení alebo aspoň  oznamom o ich vydaní v “Zbierke zákonov Slovenskej republiky”. Sústavu technických noriem, ktoré obsahujú pravidlá, usmernenia, charakteristiky alebo výsledky činností zamerané na ich najvhodnejšie usporiadanie v danej oblasti a pri všeobecnom a opätovnom použití, tvoria verejne prístupné:
-	medzinárodné normy medzinárodných organizácií pre normalizáciu,
-	európske normy európskych organizácií pre normalizáciu,
-	slovenské technické normy, ktorých vydanie je oznámené vo “Vestníku Úradu pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo Slovenskej republiky”,
-	zahraničná norma, ktorú prijala zahraničná národná normalizačná organizácia a ktorá je verejne prístupná.

Medzinárodné a európske normy sa v Slovenskej republike vydávajú iba ako slovenské technické normy – STN. 
Harmonizovanou sa stáva STN, ak preberá harmonizovanú európsku normu a ak úrad oznámi vo vestníku, že harmonizovanú STN možno použiť na posudzovanie splnenia technických požiadaviek na výrobky, ktoré ustanoví vláda Slovenskej republiky  nariadením, alebo na posudzovanie splnenia požiadaviek na výrobky ustanovené osobitným predpisom.

Úlohou ÚNMS SR je  zabezpečovať tvorbu, schvaľovanie a vydávanie STN, pričom samotný výkon uvedených činností vrátane môže byť zverený určenej právnickej osobe, okrem činnosti vedenia registra a vydávania registračných kódov, ktorá má k tomu zákonom požadované predpoklady. Dodržiavanie STN sa aplikuje v súlade s §7 zákona, ktorý o. i. hovorí, že dodržiavanie harmonizovanej STN alebo STN vhodnej na posudzovanie zhody sa považuje za splnenie technických požiadaviek určených technickým predpisom. Dobrovoľné preukazovanie zhody (pri skupine výrobkov, na ktoré sa zákon nevzťahuje)  motivuje pozitívny vplyv na konkurenčnú schopnosť exportu, čo je  významným faktorom  v hospodárskom styku  s liberálnymi ekonomikami Európskej únie a to najmä po získaní členstva Slovenskou republikou.
Na základe zákona č. 264/2000 Z. z. sa postupne vydávajú záväzné predpisy formou nariadení vlády SR, ktoré vymedzujú skupiny určených výrobkov s príslušnými technickými požiadavkami, ktoré sa na ne vzťahujú. Zákon a vládne nariadenia najmä ustanovujú  požiadavky na vybrané výrobky, ktoré by mohli ohroziť zdravie, bezpečnosť alebo majetok osôb alebo životného prostredia. 
V súčasnosti prebieha proces osvojenia si v praxi zo strany kompetentných orgánov i jednotlivých podnikateľských užívateľov pomerne zložitého postupu zavedeného zákonom č. 264/2000 Z. z. v záujme aproximácie s režimom Európskej únie.  Z podnikateľskej obce často zaznievajú hlasy hodnotiace túto oblasť ako významnú bariéru pre ich podnikanie.
5.5. Ochrana hospodárskej súťaže

Štátnym orgánom ochrany a podpory hospodárskej súťaže s prierezovou pôsobnosťou je Protimonopolný úrad Slovenskej republiky (PMÚ SR). Pôsobnosť PMÚ SR, formy nedovoleného obmedzovania hospodárskej súťaže – dohody obmedzujúce súťaž a zneužívanie dominantného postavenia na trhu - a koncentrácia, ktorá podlieha kontrole, boli vymedzené zákonom č. 188/1994 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže. Tento zákon nahradil obdobný zákon č. 63/1991 Zb. v znení zákona č. 495/1992 Zb.
Novela č. 121/2000 Z. z. vyňala s účinnosťou od 13. 4. 2000 možnosť PMÚ SR zakázať dohody síce obmedzujúce hospodársku súťaž, ak však spoločný podiel účastníkov dohody nepresahuje 5 % celkového podielu tovarov na relevantnom trhu. Na druhej strane novela zrušila  vyňatie možnosti zákazu  dohôd a zladených postupov podnikateľov v poľnohospodárskej výrobe pri mlieku, jatočných zvieratách, olejninách, obilninách, cukrovej repe, zelenine, ovocí a zemiakoch, ktoré sledovali zladenie výroby a odbytu týchto produktov pri ekonomicky oprávnených cenách.
V záujme zvýšenia účinnosti ochrany hospodárskej súťaže a odstránenia niektorých kritizovaných zákonných ustanovení nový zákon č. 136/2001 Z. z. o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona č. 347/1990 Zb. o organizácií ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy  komplexne zrušil doterajšiu právnu úpravu. Nový zákon vecne nadväzuje na obsah a štruktúru predošlej úpravy, avšak mnohé ustanovenia sú formulované zmeneným spôsobom. 
Vymedzením relevantných pojmov sa úprava zákona sprehľadnila. Možnosť dohôd o obmedzení súťaže sa posunula do výšky 10 % podielu účastníkov dohody na relevantnom trhu (za predpokladu, že nejde o dohody podľa § 6, ods. 1, písm. a) a b) zákona č. 136/2001 Z.z.). Z pojmu koncentrácie sú vylúčené dočasné nadobudnutia cenných papierov bankami, inými finančnými inštitúciami a poisťovňami, dočasné získanie kontroly nad podnikom iného podnikateľa v konkurznom konaní, zlúčenie alebo splynutie právne samostatných podnikov jednej ekonomickej skupiny založenej na vzťahoch kontroly. Koncentrácia podliehajúca dozoru PMÚ SR - ako kvantitatívne kritérium sa zmenila nasledovne. Zvýšil sa obrat na 500 mil. Sk spoločne a každého účastníka na 150 mil. Sk ročne za predchádzajúce účtovné obdobie a súčasne platí aj ďalšie kvantitatívne kritérium - spoločný podiel účastníkov koncentrácie alebo podiel aspoň jedného z nich presiahuje 25 % celkového podielu tovarov na relevantnom trhu v Slovenskej republike.

Predsedu PMÚ SR menuje na návrh vlády SR prezident SR na päťročné funkčné obdobie. Novozriadená rada PMÚ SR, ktorej členov menuje vláda na návrh predsedu PMÚ SR, rozhoduje o rozklade, obnove a proteste prokurátora a preskúmava rozhodnutia mimo odvolacieho konania. Posudzovanie koncentrácie prebieha na základe povinného oznámenia jej účastníkov. Podrobnosti o náležitostiach oznámenia koncentrácie upravila vyhláška PMÚ SR č. 168/2001 Z. z.
5.6. Regulácia zahranično-obchodnej výmeny

Štát disponuje nástrojmi, ktorých použitie znamená obmedzenie dovozu a vývozu tovaru a poskytovania služieb prostredníctvom ochranných opatrení alebo administratívneho regulovania množstva dovážaných a vyvážených tovarov, avšak v súlade s pravidlami WTO, EÚ a ďalších medzinárodných organizácií

Ochranné opatrenia pri dovoze tovaru
Na základe §24, ods.1 zákona č. 214/1997 Z. z. o ochranných opatreniach pri dovoze Ministerstvo hospodárstva SR môže uplatniť dočasné a následne trvalé ochranné opatrenia pri dovoze tovaru, ktorý sa dováža v takých zvýšených množstvách a za takých podmienok, že to spôsobuje alebo hrozí spôsobiť vážnu ujmu domácemu výrobnému odvetviu, ktoré vyrába rovnaký alebo podobný tovar. Dočasné ochranné opatrenie, ktoré pozostáva z určenia zvýšeného dovozného cla, možno uložiť najdlhšie na dobu 200 dní a trvalé ochranné opatrenie, ktoré môže pozostávať namiesto zvýšeného cla určením povoleného množstva dovážaného tovaru, možno uložiť najdlhšie na dobu 4 rokov. Trvanie trvalého ochranného opatrenia možno predĺžiť najviac na dobu 8 rokov, ak podmienky jeho uplatňovania trvajú na základe navrhovateľom predložených nových dôkazov. Opodstatnenosť trvania ochranného opatrenia sa ročne preskúmava s cieľom liberalizácie.
Konanie sa riadi ustanoveniami zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (správny poriadok) s výnimkou doručovania a počítania lehôt. Rozhodnutia sú preskúmateľné súdom. Základom konania je kvalifikovaný a zdôvodnený návrh výrobcu rovnakého alebo podobného tovaru alebo inej dotknutej osoby, ktorá podniká na území Slovenskej republiky. Ďalšími účastníkmi konania sú vývozca dovážaného tovaru z krajiny vývozu, dovozca dovážaného tovaru, tuzemskí výrobcovia rovnakého alebo podobného tovaru, ktorí návrh podporili alebo sa k nemu pripojili alebo ich zástupca, združenie týchto výrobcov alebo verejno-právna inštitúcia zastupujúca záujmy týchto výrobcov a zástupca príslušného orgánu krajiny vývozcu dovážaného tovaru.  V doterajšej praxi sa dočasné a hlavné ochranné opatrenia voči nadmernému dovozu využívajú len v malej miere. 

Ochrana pred dumpingom v dovoze tovaru
Voči dumpingu v dovoze tovaru, čím sa rozumie dovoz tovaru, ktorého cena je nižšia ako cena rovnakého alebo podobného tovaru v bežnom obchode krajiny vývozcu tovaru a ktorý môže spôsobiť dumpingovú ujmu domácemu výrobnému odvetviu, umožňuje postup podľa §33 zákona č. 59/1997 Z. z. o ochrane pred dumpingom v dovoze tovaru. Konanie uskutočňuje  Ministerstvo financií SR postupom podľa zákona č. 71/1967 Zb. o správnom konaní.
Konanie možno začať na návrh osoby so sídlom alebo s bydliskom v Slovenskej republike, ktorá koná v mene domáceho odvetvia. Účastníkmi konania sú ďalej vývozca tovaru považovaného za dumpingového, výrobca rovnakého alebo podobného tovaru, ktorý podnet podporil alebo sa k nemu vyjadril. K podnetu a návrhu rozhodnutia dávajú stanoviská Ministerstvo hospodárstva SR, Protimonopolný úrad SR, prípadne iné vecne príslušné ministerstvá.  Rovnako ako v prípade opatrení pri  dovoze, aj ochrana pred dumpingom sa v doterajšej praxi využíva len v malej miere. 
Dovozné a vývozné licencie
Ministerstvo hospodárstva SR je poverené realizáciou licenčnej politiky vlády v oblasti dovozu a vývozu tovarov a služieb. Licenčná politika sa vykonáva v zmysle medzinárodných predpisov, záväzkov a dohôd :

-	obmedzovaním dovozov alebo vývozov na základe najčastejšie množstevných obmedzení
-	monitorovaním dovozov a vývozov za účelom sledovania ich nárastu alebo poklesu
-	kontrolou dovozov a vývozov citlivých tovarov v zmysle medzinárodných záväzkov

Nástrojmi na vykonávanie licenčnej politiky vlády sú:

-	vyhláška č.15/1998 Z.z. o podmienkach udeľovania úradného povolenia na dovoz a vývoz tovaru a služieb, v znení neskorších predpisov.
Touto vyhláškou sú upravené niektoré množstevné obmedzenia  (tzv. neautomatické licencie); monitorovanie vybraných komodít; vývoz textilných výrobkov na základe medzinárodných dohôd; dovoz a vývoz omamných a psychotropných látok a látok poškodzujúcich ozónovú vrstvu Zeme; dovoz a vývoz zbraní, streliva, výbušnín, zbrojárskej a bezpečnostnej techniky.
-	zákon č. 268/2000 Z.z. o zaobchádzaní s prekurzormi omamných a psychotropných látok...
Upravuje podmienky na dovoz, vývoz a nakladanie s vybranými chemickými látkami s dôrazom na zabránenie nezákonnej výroby a šírenie omamných a psychotropných látok
-	zákon č.163/2001 Z.z. o chemických látkach a chemických prípravkoch
Upravuje podmienky dovozu, vývozu a nakladania s chemickými látkami a prípravkami so zameraním na ochranu obyvateľstva a životného prostredia pred nimi.
-	článok 3 Dohody medzi vládou Slovenskej republiky a vládou Spolkovej republiky Nemecko o zamestnávaní pracovníkov slovenských podnikateľských subjektov... (bola oznámená v Zbierke zákonov pod č.186/1996 Z.z.), na základe ktorej sa udeľujú kontingenty pracovných miest pre slovenské subjekty na práce v SRN podľa zmluvy o dielo.
-	zákon č.26/2002 Z.z. o tovaroch a technológiách dvojakého použitia...
Upravuje podmienky na dovoz, vývoz a zaobchádzanie s tovarmi, ktoré slúžia v civilnom sektore so zameraním na ich zneužitie na vojenské účely.
-	zákon č.179/1998 Z.z. o obchodovaní s vojenským materiálom.
Upravuje podmienky na vydanie povolenia na obchodovanie s vojenským materiálom a podmienky na dovoz, vývoz a zaobchádzanie s vojenským materiálom.

Rozhodnutia o udelení, resp. neudelení licencií v prípadoch tovarov s množstevným obmedzením a s vojenským materiálom vydáva Ministerstvo hospodárstva na základe odporúčaní na tento účel vytvorených komisií. Niektoré iné citlivé materiály sú konzultované s odbornými útvarmi MH SR prípadne s príslušnými rezortmi.

Licenčný dovozný a vývozný režim je pomerne široký. Pre zásadu voľného pohybu tovaru a služieb lepšie vyhovuje menší počet licencovaných položiek. Jedná sa hlavne o  tzv. automatické licencie. Licenčné prípady v  tejto oblasti tvoria podstatnú časť v systéme vydávania licencií.

Licenčný dovozný a vývozný režim nepredstavuje systémový prvok z hľadiska zásady voľného pohybu tovaru a služieb a v súčasnosti je v legislatívnom konaní návrh na zmenu spôsobu udeľovania licencií s dôrazom na využívanie transparentných aukčných metód..

6. FUNGOVANIE TRHOV VÝROBNÝCH FAKTOROV A KĽÚČOVÝCH TRHOV TOVAROV A SLUŽIEB
6.1. Finančný a kapitálový trh
V minulosti bola dostupnosť bankových úverov obmedzená v dôsledku toho, že komerčné banky v minulosti predovšetkým expenzívnu rozpočtovú politiku štátu a so zvyškom disponibilných zdrojov veľké podniky v tradičných odvetviach, ktoré boli schopné zaobstarať si štátne záruky.  Expanzívna rozpočtová politika štátu tak vytláčala súkromný sektor z finančného trhu, v dôsledku čoho sa bezprecedentne zvýšili úrokové miery a bankové úvery sa stali prakticky nedostupnými.  
Inštitút štátnych záruk za bankové úvery sa v značnej časti prípadov zneužíval na reštrukturalizáciu úverového portfólia, čo v podstate znamená odsunutie splátok na neskoršie obdobie. Korene týchto súčasných problémov siahajú do roku 1995, kedy vláda SR začala porušovať záväzky štátu voči vtedajším aj súčasným dlžníkom. Išlo predovšetkým o neochotu liberalizovať regulované ceny (najmä energií), čím bolo SE, a. s. znemožnené uskutočniť akumuláciu kapitálu na krytie splátok úverov so štátnou zárukou. Podobne sa v uvedených rokoch nevykonali transfery zo ŠR do ŽSR vyplývajúce zo zmlúv o verejnom záujme a kapitálové transfery na investičné programy. Tieto nedostatky sa riešili prerolovaním splatných úverov a aranžovaním nových. 

Z celkového objemu 261 677 mil. Sk prevzatých štátnych záruk v rokoch 1990 až 2001 bolo 19 záruk orientovaných na výstavbu energetických zdrojov v sume 86 842 mil. Sk (33,2%), 5 záruk na vodné diela  v sume 27 262 mil. Sk (10,4%), 15 záruk pre železnice SR v sume 56 583 mil. Sk (21,6%), 11 záruk za úvery na projekty rozvoja diaľnic v sume 23 542 mil. Sk (11,5%). Ostatné záruky boli použité na menšie podnikateľské projekty.

Za uvedené obdobie došlo k realizácií štátnej záruky (splátka zo štátneho rozpočtu v prípade insolventnosti dlžníka) v celkovej výške18 898 mil. Sk čo predstavuje 9,2 % ný podiel z celkového objemu štátnych záruk. Súčasne  v rokoch 2000 a 2001 boli z “memorandovej položky” vytvorenej z príjmov z privatizácie realizované štátne záruky za bankové úvery vo výške 17 885 mil. Sk. Spolu boli teda za obdobie 1990 – 2001 realizované štátne záruky v objeme 36,784 mil. Sk, čo predstavuje 14,0%-ný podiel z celkového objemu poskytnutých záruk. 

Príjmy z návratných finančných výpomoci do štátneho rozpočtu za obdobie rokov 1991 až 2001 predstavujú sumu 2 566 mil. Sk , čo predstavuje 7,0 % ný podiel z realizovaných štátnych záruk.

Hrozba cross defaultu u najväčších dlžníkov so štátnou zárukou sa stala nátlakovým prostriedkom na MF SR a vládu SR na prijímanie ďalších štátnych záruk. Tieto finančné operácie predražujú cenu peňazí z pôvodného úveru a rozkrúcajú špirálu strát, ktorá je každou reštrukturalizáciou väčšia.

Situácia dospela v roku 2001 do kritického štádia a vyžiadala si v roku 2001 aj v roku 2002 značné nasadenie prostriedkov získaných z privatizácie, ktoré boli pôvodne určené pre iné využitie.
 Kroky MF SR, ktoré smerujú k riešeniu tejto situácie majú systémový charakter a mali by hrozivý vývoj zastaviť. Situácia si vyžaduje systémové riešenia novelizáciou zákona č. 303/1995 o štátnom rozpočte a následne novelizáciou nariadenia vlády SR č. 91/1996 o štátnych zárukách, ako aj prijatím nového zákona o štátnom dlhu a štátnych zárukách, ktorý už schválila svojím uznesením vláda SR.
Prehľad o poskytnutých štátnych zárukách za obdobie 1990 – 2001 je v prílohe č. 8.

Po utlmení verejných výdavkov na infraštruktúrne projekty a po reštrukturalizácii a privatizácii bánk sa situácia začína meniť, úrokové miery výrazne klesli a úverová angažovanosť bánk voči podnikovému sektoru začína stúpať.
Priemerné úrokové miery (ich vývoj) z úverov obchodných bánk (v %) v rokoch 1995 – 2002 prezentuje graf. Tabuľkové spracovanie z hľadiska sektorového (verejný, súkromný) a časového hľadiska (krátko, stredno, dlhodobé úvery) je v prílohe č. 7.

Zdroj: NBS
Významnou iniciatívou vlády, ktorej zámerom je zlepšiť dostupnosť úverov najmä pre malé a stredné podnikanie, je dokončený komplex zmien právnej úpravy záložného práva zameraný na sfunkčnenie inštitútu záložného práva s účinnosťou od 1.1. 2003, a to najmä:
a)	umožnením efektívneho zriadenia záložného práva na hnuteľné veci     bez odovzdania veci veriteľovi (neposesórne záložné právo) vrátane zavedenia systému ústredného registra pre záložné práva na hnuteľné veci a iný majetok s výnimkou nehnuteľností,
b)	umožnením zriadenia záložného práva na veci/majetok určený v záložnej zmluve druhovo a nie individuálne,
c)	elimináciou zasahovania do už vzniknutého záložného práva neskoršími úkonmi tretích osôb alebo štátnych orgánov,
d)	vykonaním legislatívnych a organizačných opatrení na umožnenie efektívneho výkonu záložného práva pri zachovaní primeranej ochrany dlžníka.

Ručenie najmä v prípade malých a stredných podnikov sa požaduje veľmi často takmer vo výške dvojnásobku úverovanej sumy.  Banky však aj v budúcnosti zostanú inštitúciami, pre ktoré bude charakteristická averzia voči riziku.  Riziko je však práve v súvislosti s MSP, hlavne v jeho počiatočnej fáze, vysoké.  
V snahe znížiť riziká financovania tohto typu podnikov vzniká celý rad vhodnejších a inovatívnych finančných nástrojov.  Jedným z nich, ktorý sa veľmi rýchlo rozvíja aj v iných krajinách, je tzv. rizikový kapitál.
Pre kapitálové financovanie je dôležitý fungujúci kapitálový trh.  Ak ten nefunguje, čo je aj prípad SR, disponibilné zdroje zvyčajne nie sú alokované do najdynamickejších oblastí, kde sú použité najefektívnejšie, ale do oblastí, v ktorých konzervujú existujúci stav tak z hľadiska výrobných kapacít, ako aj z hľadiska pracovných síl.
Nedostatok finančných zdrojov je teda na jednej strane základnou bariérou pre rozvoj dynamického a technologicky progresívneho podnikania, na strane druhej predstavuje významnú príležitosť pre kapitálový trh vyplniť medzeru medzi dopytom týchto podnikov po finančných zdrojoch a nižšou ochotou financovať tento druh aktivít zo strany tradične konzervatívnejších bánk.
Ďalšiu možnosť zvýšenia  disponibilných finančných zdrojov a zároveň výrazný impulz rozvoja kapitálového trhu predstavuje čo najrýchlejšie rozbehnutie reformy dôchodkového systému, najmä zmena priebežného financovania na fondové financovanie, čo so sebou prináša akumuláciu veľkého objemu úspor, možnosť ich alokácie do investičných príležitostí so zaujímavým výnosom a rozvoj penzijných fondov, teda inštitucionálneho investovania.

6.2. Trh práce

Súčasný stav trhu práce na Slovensku charakterizuje jeho vysoká nerovnováha medzi ponukou práce a dopytom po práci, nízka adaptabilita a vysoká rigidita. Prebytok pracovnej sily je vytláčaný do šedej a čiernej ekonomiky a do práce v zahraničí.

V rokoch 1989 – 1993 poklesol HDP v reálnych hodnotách o súhrnných 25 %, kým celková zamestnanosť klesla približne o 15 %. Väčšina strát miest odrážala všeobecný trend prepúšťania a likvidácie štátnych podnikov, v ktorých sa dovtedy hromadilo značné množstvo prebytku práce. V tomto období naopak vzrastala zamestnanosť v súkromnom sektore, ktorý absorboval časť práce zo štátneho sektora. 

Celkový vývoj po tomto období poukazuje na to, že na slovenskom trhu práce existuje len veľmi nízka čistá tvorba pracovných miest, pričom ekonomická reštrukturalizácia sa v rokoch 1994 – 1998 výrazne spomalila. Táto skutočnosť sa odzrkadlila na spomalení trhu práce, na ktorom dochádza len k nepatrným pohybom (od zamestnanosti k nezamestnanosti a opačne).

Pozn. údaje za rok 1996 sú z bilancie pracovných síl, údaje 1997 - 2000 sú zdrojom výberového konania, za rok 2001 sú celkové údaje: obyvateľstvo SR 1) ,ekonomicky aktívne 1) a pracujúci v hospodárstve 1)  z údajov sčítania obyvateľstva a k dátumu sčítania obyvateľstva.

K paradoxnému javu vo vývoji zamestnanosti došlo v rokoch 1996 až 1998, keď rast ekonomiky (HDP) dosahoval hodnoty nad 6 % ale celková zamestnanosť (pracujúci v hospodárstve) poklesla z 2 116 554 v roku 1996 na 2 032 109 v roku 1998. O niečo optimistickejší vývoj je v rokoch 1999 až 2001, keď pri priemernom raste ekonomiky niečo nad 2 % zaznamenávame nárast zamestnanosti z 1 988 187 v roku 1999 na 2 123 700 v roku 2001. 

Na základe tohto vývoja môžeme abstrahovať pre slovenský trh práce nasledovné závery:
-	vývoj zamestnanosti po roku 1994 je predovšetkým ovplyvňovaný demografickým vývojom (rast ekonomicky aktívneho obyvateľstva),
-	rast HDP na zamestnanosť sa neprejavuje priamoúmerne (rast ekonomiky, ktorý nebol spojený so zásadnou reštrukturalizáciou sa neodrazil v pozitívnom vývoji zamestnanosti),
-	prijatý balíček opatrení v roku 1999 neovplyvnil negatívne rast zamestnanosti (musíme tiež konštatovať, že pozitívny vývoj zamestnanosti bol ovplyvnený aj nesystémovými opatreniami ako napr. verejnoprospešné práce).

Vývoj zaznamenaný v roku 2002 naznačuje pokračovanie zvyšovania dynamiky hospodárskeho rastu odštartovaného v roku 2001, ako aj, že sa nepodarilo vyriešiť niektoré štrukturálne problémy vo vývoji ekonomiky ovplyvňujúce rast investícií a následne zamestnanosti (napr. vymožiteľnosť práva). 

6.3. Trh s pôdou 

V súvislosti s pôdou je možné konštatovať, že trh s týmto tradičným výrobným faktorom prakticky neexistuje.  Viac než po desaťročí transformácie je neexistencia trhu s pôdou jednoznačne dôsledkom pretrvávania centralizovaných experimentov s cieľom neustále precizovať “objektívny” spôsob určovania hodnoty a ceny poľnohospodárskej pôdy v kombinácii s pomalým a často i netransparentným postupom rekonštrukcie súkromného vlastníctva k pôde.

Trh s nehnuteľnosťami je naďalej systematicky degenerovaný často nerelevantnými centralizovanými pseudooceňovacími postupmi a limitáciami.  Je nepochopiteľné, prečo naďalej existuje taký rozsah a charakter regulácie určovania charakteru tej - ktorej pôdy (pozemkov) zo strany MP SR (a sekundárne MŽP SR) a prečo už dávno nebola prijatá elementárna zásada, že o charaktere ekonomického využitia pôdy má rozhodovať takmer vždy jej vlastník bez ohľadu na jeho právnu formu, a takisto má rozhodovať o jej cene v prípade úplne štandardných zmluvných vzťahov všeobecného charakteru pri kúpe a predaji. 

Potrebné je preto odstránenie celého radu špecifických právnych a inštitucionálnych regulácií zjavne nesystémového a predimenzovaného rozsahu v oblasti obmedzení voľných transakcií s poľnohospodárskou pôdou, resp. pri ich využívaní z poľnohospodárskeho pôdneho fondu.
 
Súčasná situácia v SR v oblasti vlastníckych práv, oceňovania a zdaňovania poľnohospodárskej (osobitne ornej) pôdy je charakteristická tým, že bonitácia a oceňovanie poľnohospodárskych pôd v SR sa realizuje uplatňovaním centralizovaného, v podstate štatutárno-degresívneho systému, ktorý sám o sebe je vnútornou prekážkou rozvinutia normálneho trhu s pôdou.

Dôsledky uvedeného systému oceňovania a regulácie využívania poľnohospodárskej pôdy sú zjavne následovné:
•	extrémna administrácia a centralizovaná expertnosť systému je prekážkou čo najrýchlejšej rekonštrukcie vlastníckych vzťahov k pôde,
•	transakčné náklady s nimi spojené sami o sebe znižujú už tak podhodnotenú cenu pôdy.

V súčasnosti Ministerstvo pôdohospodárstva SR pripravuje nové vymedzenie horských a znevýhodnených oblastí v SR v súlade s Nariadením Rady EK č. 1257/1999, ktoré bude kompatibilné s podmienkami členských štátov Európskej únie. Toto vymedzenie bude slúžiť ako podklad pre novú dotačnú politiku a kvantifikáciu vyrovnávacích príspevkov,

6.4. Telekomunikačný trh

V súčasnej dobe je telekomunikačný trh v SR liberalizovaný - okrem poskytovania základnej verejnej telefónnej služby prostredníctvom pevnej telekomunikačnej siete a prevádzkovania pevnej verejnej telefónnej siete. Slovenské telekomunikácie, a.s. majú v zmysle zákona č. 195/2000 Z.z. o telekomunikáciách na tieto činnosti zaručenú exkluzivitu do 31. decembra 2002. Podľa zákona o telekomunikáciách dňom 1. januára 2003 môžu začať poskytovať verejnú telefónnu službu prostredníctvom pevných sietí aj iní telekomunikační prevádzkovatelia, čím sa stanú všetky telekomunikačné služby úplne liberalizované.

Podľa zákona bol dňa 1. júla 2000 zriadený Telekomunikačný úrad SR ako nezávislý regulačný orgán telekomunikačných činností. Tým došlo k prechodu regulačných kompetencií z Ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií SR a Ministerstva financií SR na Telekomunikačný úrad SR. Ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií SR podľa zákona č. 195/2000 Z.z. o telekomunikáciách zodpovedá za štátnu telekomunikačnú politiku a koncepciu rozvoja telekomunikačných činností, telekomunikačnú legislatívu, zastupuje SR v medzinárodných vládnych organizáciách telekomunikačného zamerania a vypracúva návrh národnej tabuľky frekvenčného spektra. Telekomunikačný úrad SR vykonáva štátnu reguláciu telekomunikačných činností vrátane cenovej regulácie, zabezpečuje medzinárodné vzťahy v oblasti telekomunikácií na úrovni regulačných orgánov, spolupracuje s Radou pre vysielanie a retransmisiu v oblasti rozhlasového a televízneho vysielania a retransmisie a ukladá sankcie.
Zákon o telekomunikáciách bude novelizovaný. V novele zákona budú riešené najmä otázky, ktoré vyplynuli zo záverov rokovaní medzi SR a EK v januári 2001 (otázka zverejnenia referenčnej ponuky prepojenia sietí, otázka prevádzkovateľov s významným vplyvom na trhu, otázka uvoľnenia prístupu do účastníckych vedení, atď.) ako aj uplatňovanie zákona v praxi. Predpokladáme, že v návrhu novely zákona o telekomunikáciách bude zohľadnený aj nový regulačný rámec EÚ pre elektronické komunikácie. Návrh novely zákona o telekomunikáciách by mal byť pripravený najneskôr do konca 1. polovice roka 2002.

6.5. Energetický trh
Od roku 1998 sa v oblasti energetiky výrazne akcelerovali práce na príprave významných zmien, ktoré nielen zásadne zmenia štruktúru a spôsob fungovania tohto dôležitého odvetvia, ale v dlhodobom horizonte budú mať pozitívny dopad na spotrebiteľov ako aj na celú slovenskú ekonomiku.
Ide o nasledujúce kľúčové reformné procesy:
1.	predprivatizačná (organizačná a finančná) reštrukturalizácia elektroenergetiky,
2.	(čiastočná) privatizácia SPP, a.s. a novovzniknutých akciových spoločností v elektroenergetike,
3.	liberalizácia slovenského energetického trhu.
V rámci reštrukturalizácie elektroenergetiky je najdôležitejším reformným opatrením odčlenenie prenosovej sústavy od Slovenských elektrární a vytvorenie samostatnej akciovej spoločnosti.  Samostatná prenosová sústava je nevyhnutným prvkom, ktorý bude veľmi dôležitý pre vznikajúci trh s elektrickou energiou.  Súčasťou predprivatizačnej reštrukturalizácie je tiež odčlenenie teplárenstva od distribúcie elektriny a vytvorenie nových akciových spoločností, ktoré sa budú špecializovať na uvedené činnosti, t. j. teplárenstvo a distribúciu elektriny.
Štruktúra elektroenergetiky sa tak podstatne stransparentnila, pokračovanie v krížových dotáciách medzi teplárenstvom na jednej strane a výrobou, prenosom a distribúciou elektriny na strane druhej už nebude možné a ceny tepla a elektriny tak konečne nadobudnú vypovedaciu schopnosť, čo je veľmi dôležitá podmienka pre ďalší rozvoj tohto odvetvia.
Proces liberalizácie slovenského energetického trhu je potrebné chápať v kontexte so vstupom SR do EÚ, čím sa SR pripojí k jednotnému vnútornému trhu EÚ, ktorého dôležitou súčasťou je aj vnútorný trh s energiou.  Členské krajiny EÚ v súčasnosti realizujú výraznú liberalizáciu trhu s elektrickou energiou a plynom.  Spoločné pravidlá pre fungovanie trhov s týmito komoditami budú musieť po svojom vstupe do EÚ akceptovať aj dnešné kandidátske krajiny, vrátane Slovenska.
Liberalizácia energetického trhu v zásade pozostáva z dvoch procesov:
1.	Vnútorná liberalizácia domáceho trhu prostredníctvom definovania a postupného rozširovania skupiny tzv. oprávnených odberateľov (čo sú odberatelia, ktorí majú právo vybrať si výrobcu a dodávateľa energie, pričom pri prenose je potrebné dodržať nediskriminačné pravidlá, vrátane cien za prenos),
2.	Otváranie domáceho trhu voči zahraničiu (odstraňovanie obmedzení vo vývoze a dovoze elektriny a plynu).
Proces liberalizácie je a bude vnímaný veľmi rozdielne v závislosti od toho, koho sa bude dotýkať.  Všetci zákazníci v kategórii tzv. oprávnených odberateľov s právom výberu dodávateľa budú liberalizáciu vítať.  Pritom pod oprávnenými odberateľmi nemáme na mysli len podniky, ale v krajinách, kde liberalizáciu dotiahli až do konca, aj domácnosti, ktoré si už dnes môžu vyberať dodávateľa energií tak, ako si je v SR možné vybrať poskytovateľa napr. mobilných telefónnych služieb.  Liberalizáciu trhu s energiami budú vítať tiež distributéri, pretože aj im umožní prístup k alternatívnym dodávateľom energií v zahraničí.  Rovnako pozitívne reakcie možno očakávať od obchodníkov s energiami.  Naopak, v súčasnosti napr. dominantný výrobca elektrickej energie, ktorým sú Slovenské elektrárne, by radšej uprednostnil určité obmedzenia dovozu elektrickej energie, pretože ak ich tradiční zákazníci budú mať možnosť nakupovať u konkurencie, môže to znamenať zníženie ich výnosov a zvýšenie ich dlhovej služby.

Dôležitým dôsledkom liberalizácie slovenského energetického trhu teda bude zvýšenie konkurencie.  V dôsledku vonkajšieho a vnútorného otvorenia slovenského energetického trhu sa napokon stane nepotrebnou aj regulácia veľkoobchodných cien, pretože jej úroveň bude určovať situácia na konkurenčnom trhu.

6.6. Trh s dopravnými službami
V železničnej doprave  je rozhodujúcim krokom transformácie rozdelenie ŽSR na dve spoločnosti: Železničná spoločnosť (ŽS), a.s. a Železnice SR ku dňu 1. 1. 2002.  Založením Železničnej spoločnosti sa realizuje významný krok Projektu transformácie a reštrukturalizácie Železníc Slovenskej republiky, a to oddelenie majetku a činnosti dopravcu od prevádzkovania dopravnej cesty. Jeho cieľom je dosiahnutie ekonomickej efektívnosti železníc, transparentnosť finančných tokov, objektivizovanie finančných nárokov na štátny rozpočet a vytvorenie predpokladov na minimalizáciu sociálnych dôsledkov transformácie. Významným cieľom je aj prispôsobenie tohto odvetvia požiadavkám Európskej únie.
V civilnej leteckej doprave v SR pôsobia len súkromné slovenské letecké spoločnosti. Ide o 30 leteckých prevádzkovateľov, ktorí majú licencie, resp. povolenia na vykonávanie rôznych druhov služieb. Ide o 6 spoločností s licenciou leteckého dopravcu, 1 aerotaxi, 26 prevádzkovateľov leteckých prác, 2 prevádzkovateľov poskytujúcich leteckú záchrannú službu. Celkové číslo je vyššie ako 30, pretože niektorí prevádzkovatelia majú oprávnenie na vykonávanie viacerých druhov činností. Z hľadiska prispôsobovania sa technickým predpisom JAR budú musieť prevádzkovatelia splniť hlukové normy, prispôsobiť vybavenie lietadiel a iné technické parametre a musia byť implementované nové postupy na vydávanie príslušných osvedčení leteckého prevádzkovateľa a ich dozorovanie.

Letiská v Bratislave a Košiciach patria k strategickým verejným letiskám pre medzinárodnú dopravu. Regionálnymi verejnými letiskami pre medzinárodnú dopravu sú Poprad/Tatry, Sliač, Piešťany, Žilina, Trenčín.

V celkovom počte prepravených osôb pokračoval trend rastu. V roku 1998 bolo prepravených o 56 524 osôb viac ako v roku 1997. V celkovom množstve prepraveného tovaru došlo v roku 1998 k miernemu nárastu oproti roku 1997.

V autobusovej doprave dominuje transformácia a privatizácia štátnych podnikov Slovenskej autobusovej dopravy - Vláda SR schválila uznesením č. 532 zo 6. 7. 2000 koncepciu transformácie a privatizácie 17 štátnych podnikov SAD. Zmenou vlastníckych vzťahov sa predpokladá vytvorenie priestoru pre vstup investorov, ktorí zabezpečia obnovu vozidlového parku a efektívnejšie využívanie majetku a najmä zlepšenie služieb v tejto oblasti.

Vzhľadom na platnosť cenovej regulácie, systém priznávania zliav cestovného a úhradu strát za výkony vo verejnom záujme, je zachovaná dočasná účasť štátu v privatizovaných spoločnostiach, ktorá po realizácii reformy verejnej správy bude prevedená na vyššie samosprávne celky. - transformácia a privatizácia podnikov SAD sa uskutoční podľa Zákona č. 92/1991 Zb. o podmienkach prevodu majetku štátu na iné osoby v znení neskorších predpisov. 
Liberalizácia cestovného je riešená postupne, keď v r. 1999 bola schválená úprava cestovného o 30 % a v roku 2000 tarify boli upravené v priemere o 28 %. 

7. FUNGOVANIE ŠTÁTOM FINANCOVANÝCH STATKOV A SLUŽIEB A EFEKTÍVNOSŤ ICH FINANCOVANIA

7.1. Fungovanie verejného sektora 

Jedným z vážnych problémov slovenskej ekonomiky je vysoká miera prerozdeľovania prostriedkov prostredníctvom verejných financií. Táto vysoká miera prerozdeľovania predstavuje neúmerne veľkú záťaž pre hospodársku sféru.

Pritom oficiálne vykazované výdavky nemožno považovať za hodnoverný ukazovateľ miery prerozdeľovania prostredníctvom verejných financií.  Mnohé školy, zdravotnícke zariadenia, orgány štátnej správy, štátom vlastnené podniky (napr. Železnice SR) ako aj ďalšie verejnoprávne inštitúcie hospodária s nezaplatenými faktúrami za elektrinu, plyn, teplo, za nájomné, či za dodávky iných tovarov a služieb, čím spôsobujú komplikácie svojim dodávateľom nielen z verejného sektora (napr. energetickým podnikom), ale najmä súkromným podnikateľským subjektom.

Inými slovami súčasná verejná spotreba sa financuje budúcimi príjmami (zvyšovaním zadĺženia), prípadne príjmami z predaja majetku (napr. privatizácia). Tým, že sa nebezpečne roztvárajú nožnice medzi verejnými príjmami a výdavkami, prehlbuje sa riziko vzniku budúcej fiškálnej nerovnováhy.

Napriek tomu, že vláda dokázala ustúpiť od výrazne expanzívnej rozpočtovej politiky spred roka 1998, nedostatočný pokrok reforiem v školstve, v zdravotníctve, v sociálnej sfére  a v ďalších oblastiach výdavkovej strany verejných financií viedol k pokračovaniu kumulácie vnútorných, často skrytých, deficitov v uvedených oblastiach a následne bol hlavnou príčinou pokračovania v – z hľadiska vytvárania priaznivého podnikateľského prostredia - negatívnej tradícii zostavovania chronicky deficitných štátnych rozpočtov.

Uvedená situácia môže viesť k nebezpečenstvu opakovania krízy verejných financií a z uvedeného dôvodu k následnému tlaku na ďalšie zvyšovanie daňového a odvodového zaťaženia so všetkými negatívnymi dôsledkami pre podnikovú sféru.

Verejný sektor v jeho dnešnej podobe tak predstavuje pre súkromný sektor hrozbu.  Prostredníctvom fungovania na úkor budúcnosti, akumulovania  implicitných dlhov, ktoré bude potrebné raz zaplatiť zdanením subjektov súkromného sektora, je potenciálnym zdrojom jeho destabilizácie.  Prostredníctvom neplnenia finančných záväzkov voči súkromnému sektoru je však aj reálnym zdrojom jeho destabilizácie.

Táto skutočnosť je o to závažnejšia, že v súčasnosti, keď narastá intenzita medzinárodného konkurenčného boja, narastá aj dôležitosť verejného sektora ako efektívnej a kvalitnej servisnej organizácie podnikovej sféry ako jedného z dôležitých prvkov medzinárodnej konkurenčnej schopnosti.  O to závažnejšia je absencia reformného úsilia v tejto – pre konkurenčnú schopnosť podnikovej sféry – veľmi dôležitej oblasti.  Zároveň je však o to naliehavejšia potreba akcelerácie reformnej agendy v oblasti reformy verejného sektora, jeho financovania, štruktúry a objemu príjmovej a výdavkovej strany verejných financií.

Dôchodkový systém, v ktorom sa pohybuje najväčší objem peňazí, je priebežne financovaný, jeho krízu zosilňuje nepriaznivý demografický vývoj a nedostatočná výkonnosť ekonomiky.  Princíp univerzálnosti je v súčasnosti popretý, pretože popri všeobecnom systéme vykonávanom Sociálnou poisťovňou majú jednotlivé rezorty osobitné právne úpravy (napr. profesionálni vojaci). V takýchto prípadoch zamestnávatelia neplatia poistné do Sociálnej poisťovne, ale na osobitné účty v štátnom rozpočte, z ktorých sú kryté výlučne iba ich nároky a teda sa nesolidarizujú s ostatnými poistencami.  Princíp zásluhovosti týmto spôsobom je obmedzený na minimum (poistenci s príjmom od 10 000 – 32 000 Sk) po napr. 40 rokoch zamestnania majú dôchodok jednotný cca 6 800 Sk.  Spôsob určovania výšky dávok dávok dôchodkového zabezpečenia a nemocenského poistenia pôsobí demotivačne. Právna úprava poskytovania dávok dôchodkového zabezpečenia nie je v súlade s podpornými piliermi, najmä s pilierom sociálnej pomoci, v dôsledku čoho vzniká situácia, za ktorej občan z dôvodu tej istej sociálnej udalosti je zabezpečovaný dávkami duplicitne, a niektoré dávky poskytované z dôchodkového systému plnia funkciu dávok, ktoré majú byť poskytované z iných pilierov, napr. sociálny dôchodok, invalidný dôchodok z mladosti a pod.

Zdravotníctvo dlhodobo vykazuje tiež deficitné hospodárenie.  Celkové zdroje zdravotného poistenia ani v jednom roku nepostačovali na krytie nákladov zdravotnej starostlivosti, poskytovanej podľa čl. 40. Ústavy SR, resp. zákona o Liečebnom poriadku.  Za obdobie 1995 - 2001 plynulo do systému zdravotnej starostlivosti celkom 355,858 mld. Sk. Z nich viac ako 93 % slúžilo na úhradu výkonov zdravotnej starostlivosti. Približne 3 % zdrojov slúžilo na krytie prevádzkových výdavkov zdravotných poisťovní, ďalších 3,75 % na krytie prevádzkových výdavkov štátnej správy.  Pritom zdravotníctvo roku 2000 dostalo 3,5 mld. Sk z privatizácie, ktoré boli účelovo určené na splácanie starých dlhov. V roku 2001 dostalo z privatizácie 4,958 mld. Sk.

Školstvo rovnako nezaznamenalo zásadnú reformu financovania, ktorá by prispela k efektívnejšiemu vynakladaniu prostriedkov na financovanie základných škôl, stredných škôl a školských zariadení, tak štátnych, ako aj neštátnych.  Neštátnym školám a neštátnym školským zariadeniam sa zo štátneho rozpočtu poskytujú príspevky na žiaka t.j. 100 % bežných výdavkov na žiaka v porovnateľnom druhu a type štátnej školy, alebo verejného školského zariadenia.

7.2. Fungovanie služieb pre podnikateľov

Za významné prekážky podnikania možno považovať tiež nefunkčnosť alebo pomalé fungovanie inštitúcií, ktoré poskytujú služby podnikateľom, medzi ktoré je možné zaradiť napr. aj  zápisy do obchodného registra, do katastra, a pod.

Obchodný register
Pokiaľ ide o obchodné registre, predpokladom zlepšenia činnosti registrových súdov je odstránenie z obchodných registrov  početných časovo prekonaných a ináč nesprávnych údajov, ktoré vznikli  neplnením ohlasovacej povinnosti príslušnými právnymi subjektami neúčinnosťou dozornej pôsobnosti samotných súdov, ako i dokončenie celoštátneho prepojenia a technicky ľahko prístupného súboru údajov.

Oblasť úpravy registrácie rôznych foriem podnikateľských subjektov je naďalej predmetom kritiky tak samotných zúčastnených strán ako rozličných štúií a domácich i zahraničných inštitúcii.  Predkladané návrhy na zlepšenie v tejto oblasti vychádzajú z potreby zrýchliť konanie pri zápisoch do OR a zároveň posilniť kompatabilnosť rôznych prvkov ochrany tretích (voči predmetnej obchodnej spoločnosti) osôb pre prípady časového nesúladu medzi prijatím interných rozhodnutí o zmenách v samotnej obchodnej spoločnosti a ich zápisom do OR. Tieto zámery sú zaiste oprávnené, ich realizácia má nateraz následovné prvky :
1.	od 1.1. 2001 je v SR k dispozícii (v súlade s návrhmi ZPRPI) úplná verzia OR aj na internete s webstránkou v slovenskom aj anglickom jazyku. Údaje z OR sú sprístupnené bezplatne s tým že vyhľadávanie údajov o obchodných spoločnostiach je možné podľa rôznych znakov (obchodné meno, IČO, sídlo firmy, právna forma, príslušný súd ktorý vykonal registráciu, spisová značka. Získané informácie majú však len informatívny charakter a pre získanie právne použiteľného dokumentu je naďalej potrebné podstúpiť obvyklý postup na príslušnom súde,
2.	možnosť zavedenia tzv. zrýchľujúcich poplatkov bola nateraz zamietnutá a to na odporúčanie legislatívnej rady vlády SR ktorá ju označila za protiústavnú pre porušenie rovnosti účastníkov konania pred zákonom. 
Uvedené problémy vedú k iniciatívam na dokumentačné sprehľadnenie, unifikáciu a záväznú časovú kodifikáciu lehôt pre vykonanie zápisov do OR registrovými súdmi v prípade že zápis žiadajúci subjekt predložil všetky dokumenty (napr. na 30 dní).  Všetky systémové defekty súčasného fungovania registrového súdnictva je možné vyriešiť nasledovnou realizáciou vzájomne súčasne pôsobiacich prvkov. 
1.	Zaviesť výlučný peňažný charakter vytvárania základného imania a rezervného fondu OS,
2.	Upraviť vykonávacím predpisom, napr. vyhláškou jednoznačne druh a formu všetkých dokumentov obligatórnych pre vykonanie toho- ktorého druhu zápisu do OR, tento predpis sprístupniť na webstránke OR v slovenskom a anglickom jazyku,
3.	Zaviesť jednoznačnú lehotu na vykonanie zápisu do OR v prípade že sú pre ten-ktorý druh zápisu predložené všetky dokumenty (30 dní je určite akceptovateľná lehota), po uplynutí danej lehoty sa zápis stáva automatickým,
4.	Zaviesť verejne prístupný zoznam poradia jednotlivých návrhov na zápis do OR v zaradení podľa dátumu kedy boli kompletne požadované doklady prijaté od navrhovateľa registrovým súdom, tento zoznam takisto uviesť do OR na internete,
5.	Zaviesť možnosť zrýchleného konania za tzv. zrýchľujúce poplatky s tým že je na zvážení každého zodpovedného sudcu na súde vedúcom OR je možné povoliť tento postup v konkrétnom prípade tak, aby bolo zabezpečené že všetky ostatné s kompletnou dokumentáciou predložené návrhy na zápis do OR vedené v poradovom zozname (bod 4.) predložené do času podania daného návrhu na zrýchlené konanie sú vykonateľné v stanovenej lehote.
6.	Skutočnosť že konkrétny návrh na zrýchlené konanie bol povolený zaznamenať do poradového zoznamu (bod 4.) a ponechať v ňom zaznamenané najmenej po dobu 30 nasledujúcich dní.
7.	Predložiť (MS SR) koncepciu hmotnej zainteresovanosti pracovníkov okresných súdov vedúcich OR na z poplatkov za bežné zrýchlené konanie v závislosti od parametrov dodržiavania jednotnej lehoty na zápis do OR (bod 3.).
Zaviesť povinnosť pre OS vzniknuté pred dňom účinnosti novely OZ pozmeňujúcej tvorby základného imania a rezervného fondu (bod 1.) povinnosť do 1 roka odo dňa nadobudnutia účinnosti tejto novely upraviť svoje spoločenské zmluvy a strany tak, aby boli v súlade s ňou a vytvoriť materiálno-technické podmienky práce OR tak, aby tieto zmeny zo zákona boli zapisované v najkratšiej lehote zrýchleného konania a to bez uplatňovania príslušnej sadzby zrýchľujúcich príplatkov v tomto prípade.

Kataster nehnuteľností

Ako osobitný problém sa javí pomalá práca katastrálnych úradov vo veciach zápisov zmien vlastníckych a iných práv k nehnuteľnostiam, ktorá spôsobuje veľké komplikácie pri nadobúdaní nehnuteľností potrebných pre podnikanie.

Výsledkom súčasného pôsobenia tu identifikovaných faktorov je stav, kedy výsledky rozličných šetrení o príčinách rozsahu, formách a frekvencii (resp. miere systematickosti) korupcie v jednaní s orgánmi štátnej správy zaraďujú podľa vyjadrení podnikateľských subjektov ale i verejnosti všeobecne orgány katastra nehnuteľností aj v roku 2001 medzi najviac korupciou zasiahnuté inštitúcie - cca. 35 % opýtaných subjektov uvádza trvalý charakter tohto javu a najmenej 55-60 % subjektov sa s ním už niekedy reálne stretlo.

Analýza údajov poskytnutých zo strany Úradu geodézie, kartografie a katastra SR (ÚGKK SR) o kvantitatívnych parametroch činnosti KO krajských a okresných úradov za roky 1993-2000 jasne preukazuje,že:

a.)	miera nárastu nevybavenej agendy KO v rokoch 1993-2000 prakticky kopíruje mieru nárastu celkovej agendy,
b.)	rozklad jednotlivých kvantitatívnych parametrov vývoja agendy KO spolu s vyjadreniami predstaviteľov hlavných auditorsko-poradenských na etablovanie podnikateľských subjektov v SR orientovaných spoločností o dimenziách možného “urýchlenia” predmetného konania v prípade významných investorov preukázujú v konfrontácii so skutočným finančno-personálnym stavom činnosti KO relevantnosť hypotézy tzv. čistej hypokratickej verejnej firmy ako spôsobu fungovania KO v SR v súčasnosti-t.j. že optimálna “tieňová cena úkonov tejto inštitúcie v zákonom stanovených lehotách je prakticky na úrovni dvojnásobku dnešnej optimálnej poddimenzovanými kapacitami a zdrojmi nerealizovateľnej ceny”. Toto zistenie inak prakticky úplne presne zodpovedá “tieňovej požiadavke priemernej mzdy zamestnancov KO vo výške dvojnásobku mediánu priemernej mzdy v hospodárstve SR v súčasnosti (t.j. cca 28 tisíc resp. 14 tisíc SK), teda vlastne motivačné optimum správneho fungovania KO dodatočného technického vybavenia (t.j. investičných nákladov činnosti KO).
c.)	Doteraz prezentované odhady dodatočných nákladov na dovybavenie návrhov na vklad práva do katastra nehnuteľností (cca 50 000 v súčasnosti v zákonnej lehote zo strany ÚGKK SR (účelová dotácia na mzdy vo výške 19,1 mil. Sk) s tým že po uplynutí 6-12 mesiacov tohto prechodného obdobia už nebudú problémy s dodržiavaním 30-dňovej zákonnej lehoty (pri cca 220-tisícoch podaní ročne) sú z pohľadu štátu viac než prijateľné, dokonca sa javia výrazne finančne poddimenzované vzhľadom k existujúcej situácii.

Kataster nehnuteľností má elementárne slúžiť ako register stavu vlastníckych práv, garancie verejnej a právnej publicity týchto práv a inštitúcií pre evidovanie zmien vlastníkov týchto práv k nehnuteľnostiam. K tomu je potrebné zabezpečenie jeho systémovo výraznejšej efektívnosti a transparentnosti..  Je teda nevyhnutné vyčleniť ho zo sústavy úradov všeobecnej štátnej správy, tak na centrálnej ako i regionálnej úrovni. 

V záujme prekonania systémových pretrvávajúcich negatív v činnosti KO je v zásade možné súhlasiť s hlavnými rámcovými návrhmi ich riešenia tak ako boli   doteraz formulované zo strany ÚGKK SR.

8. KVALITA A PREDVÍDATEĽNOSŤ LEGISLATÍVNEHO RÁMCA PRE PODNIKANIE

Významným faktorom podnikateľského prostredia je stabilita prostredia a legislatívy a predvídateľnosť ich ďalšieho vývoja.

8.1. Kvalita ochrany súkromného vlastníctva

Popri ústavnej ochrane súkromného vlastníctva boli vládou SR a následne parlamentom schválené dôležité úpravy, ktoré sa  týkajú Obchodného zákonníka a Trestného zákona a sú zamerané na minimalizáciu rizika konania v neprospech vlastnej spoločnosti a jednoznačnú definíciu trestno-právnej zodpovednosti zo strany jej štatutárnych orgánov, zvýšenie zodpovednosti orgánov spoločnosti a posilnenie kontrolného práva minoritných akcionárov. 
Boli tiež prijaté ďalšie zmeny zamerané na zjednodušenie a zásadné urýchlenie súdneho konania a vykonateľnosti súdnych rozhodnutí v obchodných veciach (Občiansky súdny poriadok, Zákon o rozhodcovskom konaní), urýchlenie realizácie vyhlásených konkurzov (Zákon o konkurze a vyrovnaní) a zvýšenie procesnej zodpovednosti exekučných súdov (Exekučný poriadok), s čím súvisí skvalitnenie výkonu štátneho dohľadu nad plynulosťou súdnych konaní a odstránenie subjektívnych faktorov v postupe súdov.
Charakter podnikateľského prostredia výrazne ovplyvňuje spôsob, ako sa podnikateľské subjekty môžu domôcť prostredníctvom príslušných inštitúcií svojich práv, ktoré niekto narušuje, resp. náhrady ujmy, ktorá im vznikla porušením práv.

Podnikanie sa môže slobodne rozvíjať len vtedy, ak je zaručená osobná bezpečnosť i bezpečnosť majetku podnikateľov. Je preto dôležité, aby fungovali i represívne nástroje štátu na potláčanie násilnej a majetkovej kriminality. Je tiež dôležité, aby boli potrestané všetky prejavy nepoctivého podnikania.  Musí sa vytvoriť atmosféra, že nedovolené podnikanie, podvody, tunelovanie a ďalšie trestné činy hospodárskej povahy. sú spojené s takým vysokým rizikom, že sa viac oplatí podnikať legálne a slušne.

V tejto súvislosti je potrebné vyzdvihnúť aj skutočnosti, že SR podpísala a následne ratifikovala Trestnoprávny dohovor Rady Európy o korupcii, Občianskoprávny dohovor Rady Európy o korupcii, Dohovor OECD o boji s podplácaním zahraničných verejných činiteľov ako i pristúpenie SR k Dohode zakladajúcej skupinu štátov proti korupcii - GRECO, pričom tieto akty vytvárajú solídny právny rámec pre boj s korupciou, ako celospoločenským negatívnym javom 
( politického, ekonomického i právneho charakteru), ktorý v konečnom dôsledku zhoršuje kvalitu podnikateľského prostredia."

Základným znakom trhového mechanizmu je existencia mnohých subjektov trhu, ktoré navzájom dobrovoľne vstupujú do obchodných transakcií na základe zmluvných vzťahov. Popri existencii právneho rámca na uzatváranie týchto vzťahov musí existovať aj záruka, že záväzky vyplývajúce z týchto zmluvných vzťahov sú vymožiteľné v takom  čase, kedy to pre stranu domáhajúcu sa svojho práva ešte má z obchodného hľadiska zmysel. Zárukou vymožiteľnosti práva je efektívne fungujúci súdny systém a prípadne i existencia fungujúcich mechanizmov mimosúdneho riešenia sporov (napr. sprostredkovanie, rozhodcovské súdy a podobne). Popri rýchlosti i tu musí byť záruka, že systém vymáhania záväzkov je dostupný pre všetky subjekty rovnako a že pri vymáhaní práv zo záväzkových vzťahov nie je nikto zvýhodňovaný ani znevýhodňovaný. Ide pritom nielen o zvýhodňovanie niektorých podnikateľov pred inými, ale napríklad i o zvýhodňovanie niektorých typov veriteľov (napr. štát, verejnoprávne fondy) pred inými (ostatní veritelia).

Ochrana práv akcionárov
Do novelizácie Obchodného zákonníka sú zapracované opatrenia  týkajúce sa zjednodušenia zriadenia podniku, založenia obchodnej spoločnosti, registrácie,  práva obchodných spoločností obvyklé v iných európskych krajinách. Jasné vymedzenie pravidiel fungovania obchodných spoločností, ako aj ochrana minoritných akcionárov je jedným z hlavných pilierov tzv. Princípov OECD corporate governance.

Dôležitá je tiež ochrana vlastníctva prostredníctvom exekúcie.  V prvej etape vymáhania práva ide o vytvorenie exekučného titulu, ktorým je právoplatný doklad o tom, o aké práva ide, ako boli porušené a čo je porušiteľ týchto práv povinný plniť strane, ktorej práva boli porušené. Takýmto dokladom je predovšetkým právoplatné rozhodnutie  súdov v občiansko-právnom konaní, ďalej i iné vykonateľné rozhodnutia štátnych orgánov, schválené zmiery, platobné výmery, dohody, ktorých súdnu exekúciu pripúšťa zákon, notárske zápisnice, v ktorých povinná osoba súhlasila s vykonateľnosťou. V druhom stupni ide o vynútenie plnenia povinnou osobou, ktorá svoje záväzky nesplnila dobrovoľne.
V etape samotného vymáhania práv, ktorá predpokladá existenciu nespochybniteľného exekučného titulu, môžu vstupovať do procesu vymáhania aj exekútori. Novo vymedzená pôsobnosť daňových úradov ako exekučných orgánov v daňovom exekučnom konaní sa týka len vymáhania daňových pohľadávok štátu, nie pohľadávok medzi podnikateľskými subjektami. Osobitnými ustanoveniami sa riadi uplatňovanie práv v rámci konkurzného a vyrovnávacieho konania.
Konkurz a vyrovnanie
Proces vzniku a zániku podnikateľských subjektov je imanentným javom odrážajúcim podmienky ekonomického prostredia a úspešnosti či neúspešnosti jednotlivých podnikateľov. Pri zániku podnikateľských subjektov významnú úlohu tvorí zbavovanie sa rušiacich vzťahov na ekonomické prostredie, obchodné vzťahy a plynulosť finančných tokov spôsobených takými subjektami, ktoré pre svoju insolventnosť alebo predĺženosť nie sú v stave naďalej plniť svoju ekonomickú funkciu.
Napriek doterajším zmenám - novelami zákona a nálezmi Ústavného súdu SR - sa nepodarilo dosiahnuť predpokladané fungovanie konkurzného a vyrovnávacieho konania z hľadiska počtu prípadov, času jeho trvania a spôsobu riešenia uspokojenia pohľadávok veriteľov. 

Pretrvávajúcim negatívom je súbor zákonom definovaných subjektov, na ktoré nie je možné uplatni konkurzné konanie.  Tento prístup rozhodne neprispieva ku kvalite podnikateľského prostredia a ako taký je predmetom kritiky podnikateľskej verejnosti.

8.2. Frekvencia a predvídateľnosť zmien v legislatíve

Podnikatelia a celá ekonomika sa riadia tým, čo sa v ekonomickej teórii nazýva racionálne očakávania. Racionálne uvažujúci podnikatelia reagujú nielen na súčasný stav, ale súčasne zvažujú i dopad zamýšľaných budúcich zmien, ak sú im známe. V prostredí, kde vládne vysoká miera neistoty a kde je možné v krátkom čase prijať opatrenia zásadne meniace podmienky podnikania, sa stávajú podnikatelia opatrnejšími a menej ochotnými investovať do väčších či dlhodobejších projektov, ktoré sú najdôležitejším motorom hospodárskeho rastu. Naopak, v takomto prostredí sa výborne darí špekulatívnym investíciám, obzvlášť investíciám jednotlivcov či úzkych skupín, ktoré na rozdiel od ostatných majú či vedia si “vybaviť” prístup k informáciám o zamýšľaných opatreniach, prípadne ich prijatie či neprijatie významne ovplyvniť. Takéto špekulatívne investície pritom často nevedú k hospodárskemu rastu, ale len k redistribúcii bohatstva smerom k “šikovným” jednotlivcom.

Významné predpisy ovplyvňujúce podnikanie nie je potrebné meniť často (napr. daňové zákony novelizovať niekoľkokrát ročne). Naopak, musí byť zabezpečené posúdenie vplyvu každého navrhovaného opatrenia na podnikateľské prostredie a jeho zosúladenie s celkovou stratégiou.  Kľúčové by teda malo byť zameranie na celkové zlepšovanie kvality podnikateľského prostredia.

9. VYMÁHATEĽNOSŤ PRÁVA

9.1. Vymáhateľnosť práva v reálnom čase 

Kľúčovou zložkou zdravého podnikateľského prostredia je existencia právneho štátu, ktorý je založený na princípoch spravodlivosti a má zabezpečovať
a) optimálnu právnu úpravu ekonomických vzťahov, a súčasne
b) efektívnu vymožiteľnosť práva v reálnom čase a bezpečnosť investícií, ktorá zahŕňa
-	vymáhanie práva súdnou cestou, vrátane fungujúceho systému konkurzov, ako i fungujúce spôsoby mimosúdneho vymahania práva,
-	fungujúci systém trestnoprávnych postihov v oblasti hospodárskej kriminality i fungujúcu trestnoprávnu ochranu majetku podnikateľov

Absencia právneho štátu v minulosti spôsobila deformáciu podnikateľského prostredia, ktoré finančne motivovalo podnikateľov, úradných činiteľov a občanov k sústreďovaniu svojho úsilia na získanie ekonomicky nezdôvodnených  výhod prostredníctvom  pololegálnych  a nelegálnych aktivít (tzv. rent.-seeking). Medzi príklady takéhoto správania na Slovensku patrí korupcia pri verejnom obstarávaní, nespravodlivá privatizácia, vydieranie podnikateľov, presadzovanie práv s použitím protiprávnych prostriedkov, "tunelovanie" podnikov, atď. Bez zdravého ekonomického prostredia, v ktorom  všetky subjekty rešpektujú zákon, nemajú podniky nijakú motiváciu napredovať a investovať do svojho ľudského kapitálu s cieľom zvýšiť svoj finančný zisk (tzv. profit-seeking)".

Na úpravu vymáhania práv sa kladú predovšetkým požiadavky, aby zabezpečila možnosť dosiahnutia právneho uspokojenia v plnom rozsahu a v prijateľnom časovom limite. Prekročenie únosnej časovej dimenzie pri vymáhaní práva v našich podmienkach ohrozuje a často znemožňuje dosiahnutie reálneho ekonomického uspokojenia v dôsledku zaniknutia dlžníckeho subjektu, respektívne zmenšenia jeho majetkovej podstaty. 

Ekonomické subjekty najlepšie fungujú a vytvárajú hodnoty v prostredí, v ktorom sú stanovené jednoznačné, transparentné a predvídateľné pravidlá, ktoré sa vzťahujú na každého rovnako. Akékoľvek zvýhodnenie určitého okruhu ekonomických subjektov automaticky znevýhodňuje iné ekonomické subjekty. Tým sa narúša korektná hospodárska súťaž a podnikatelia strácajú dôveru v takéto ekonomické prostredie. Zníženú dôveru v ekonomické prostredie majú nielen znevýhodnené subjekty, ale dokonca i zvýhodnené subjekty, pretože nemajú dostatočnú istotu, či i ony v budúcnosti nebudú na základe iného opatrenia štátu znevýhodnené.  Preto sa v neistom a netransparentnom prostredí rozvíjajú a udržiavajú najmä krátkodobé investície využívajúce momentálne zvýhodnenia, ktoré sa z tohto prostredia stiahnu, len čo účinky zvýhodnenia pominú.

Preto zásadný význam pre ozdravovanie podnikateľského prostredia majú také opatrenia, ktorých cieľom je vytváranie štandardného právneho rámca pre fungovanie trhu a budovanie a posilňovanie mechanizmu vymáhania zmluvných záväzkov. Je potrebné prijať novo koncipovanú úpravu v oblasti hmotného práva, najmä príslušné úpravy Občianskeho zákonníka, Obchodného zákonníka a ďalších predpisov. Je tiež nevyhnutné prispôsobiť procesné právo, zaviesť nové poňatie procesnej úpravy konania v obchodných sporoch - ústup od zásady materiálnej pravdy, ktorej aplikácia v obchodných sporoch sa javí ako nepraktická a spôsobuje naťahovanie súdnych konaní. Je nutné poznamenať, že niektoré legislatívne zmeny už boli vykonané – napr. novelizácia Obchodného zákonníka a Občianskeho súdneho poriadku. 
Dôležitou zložkou mechanizmu zabezpečujúceho vymožiteľnosť záväzkov sú právne inštitúty umožňujúce svojpomocné vymáhanie a uspokojenie nárokov zo záväzkových vzťahov. K takým patria rôzne zabezpečovacie inštitúty, z ktorých k najstarším a v trhových ekonomikách najčastejšie používaným patrí záložné právo. Súčasná úprava záložného práva je nevyhovujúca. Zabezpečenie záväzkov záložným právom môže fungovať len vtedy, ak poskytuje takto zabezpečeným veriteľom dostatočnú ochranu a právnu istotu, že zriadené záložné právo nemôže byť narušené alebo ohrozené iným záložným právom zriadeným neskôr. Tento základný princíp fungovania záložného práva bol narušený zavedením prednostného uspokojenia záložného práva zriadeného správcom dane. Preto záložné právo na Slovensku fakticky nefunguje a veritelia sa snažia hľadať alternatívne cesty zabezpečenia svojich záväzkov, napr. formou zabezpečovacieho prevodu vlastníckeho práva. Preto sme navrhli právnu úpravu prednostného uspokojenia záložného práva správcu dane zrušiť. Tento náš návrh je reflektovaný i v návrhu komplexných zmien právnej úpravy záložného práva (novelizácia Občianskeho zákonníka a niekoľkých ďalších zákonov), ktorý pripravilo Ministerstvo spravodlivosti SR. Tento materiál je predložený na rokovanie NR SR. Reformou záložného práva by sa malo tiež zaviesť záložné právo na hnuteľný majetok bez odovzdania veci veriteľovi. Taktiež sa navrhuje, aby sa mohlo zriaďovať záložné právo nielen na jednotlivé veci, ale i druhovo (napríklad na tovar, zásoby a pod.).

Ďalším problémom, ktorý sťažuje efektívnu reštrukturalizáciu podnikateľského sektora, sú nadmerné prieťahy v konkurzných konaniach. Konkurzy trvajú dlhé mesiace a často aj roky, počas ktorých je majetok podnikateľa v úpadku znehodnotený alebo rozkradnutý. Množia sa indície o prípadoch, že sa firmy dostávajú do konkurzu, kde ich majetok za zlomok hodnoty kupujú pôvodní majitelia firmy ukrytí za nastrčenými novými právnickými osobami, a to v súčinnosti so správcami konkurznej podstaty. To evidentne poškodzuje veriteľov. Veríme, že posledná novelizácia zákona o konkurze prinesie aspoň čiastočnú nápravu tým, že umožnila veriteľom vymeniť správcu konkurznej podstaty, ak majú pochybnosti o jeho čestnosti alebo odbornej spôsobilosti na správu majetku úpadcu, hoci podľa nášho názoru konkurzné právo bude potrebné ešte ďalej reformovať. Jednoznačne podporujeme konkurzy ako spravodlivý a trhovo najkonformnejší systém reštrukturalizácie  podnikateľskej sféry. Problémom však zostáva nedostatok dopytu po majetku zbankrotovaných podnikov z dôvodu neochoty serióznych, najmä zahraničných investorov vstupovať do komplikovaného a netransparentného prostredia konkurzov na Slovensku. Riešeniu tohto problému je potrebné napomôcť ďalšími opatreniami.

9.2. Výkonnosť súdnictva

Hodnotenia činnosti súdov poukazujú najmä na neúnosnú zdĺhavosť vybavovania agendy, vo viacerých prípadoch až nezdôvodnenú nečinnosť, nepresnosť či skreslenosť rozhodnutí či pre nedostatočnú kvalifikovanosť alebo pre nátlakové a iné pôsobenie na súdy. Neúmerné dlhé rozhodovanie v obchodných sporoch a najmä výkonu súdnych rozhodnutí spôsobuje neproduktívne viazanie vysokých hodnôt, čo prispieva k blokovaniu značnej časti peňažných tokov. Ku zahlteniu kapacity súdov došlo najmä   presunom pôsobnosti orgánov bývalej Štátnej arbitráže  na súdy, vznikom a rozšírením obchodno-právnych vzťahov v procese transformácie a potrebou súdnej agendy v súvislosti reprivatizáciou. 
Ochrana práv obchodného charakteru je zverená súdom, ktorými sú v záujme zabezpečenia odborného prístupu krajské súdy a na základe zmluvných dohôd povereným rozhodcom alebo stálym rozhodcovským súdom v  ich sporovom konaní i v nesporových agendách. Už bola konštatovaná zdĺhavosť súdneho konania, ktorá je vypuklá najmä v druhom stupni pri vymáhaní práv, keďže súdy sú v tomto smere personálne nedostatočne vybavené a ich postup je komplikovaný. V súčasnosti začal legislatívny proces prenesenia menej významných agend obchodného charakteru do pôsobnosti okresných súdov.
Za priechodné spôsoby zlepšenia činnosti súdov sa považuje zjednodušenie postupov vymedzených občianskym súdnym poriadkom, zvýšenie výkonnosti, kvalifikovanosti a tiež pracovno-morálnej zodpovednosti sudcov. K tomu má prispieť aj samospráva súdov uplatnená novelou č. 385/2000 Z. z. zákona č. 335/1991 Zb. o súdoch a sudcoch v znení neskorších predpisov a jej rozšírenie na základe novely Ústavy Slovenskej republiky prijatej v marci 2001. V rovnakom smere sa predpokladá pôsobenie zákona č.385/2000 Z. z. o sudcoch a prísediacich a o zmene a doplnení niektorých zákonov. Zákon všestranne upravuje ustanovenia týkajúce sa postavenia, ustanovenia, výkonu funkcie, hodnotenia, zvyšovania kvalifikácie, platových pomerov, sociálneho zabezpečenia, náhrady škody, disciplinárnej zodpovednosti a disciplinárneho konania sudcov. V súvislosti s vydaním zákona č. 385/2000 Z. z. boli ustanovenia zákona č. 420/1991 Zb. v znení neskorších predpisov o platových pomeroch sudcov a justičných čakateľov novelou  č. 385/2000 Z. z., ktoré sa týkali sudcov, zrušené. Pripravovaná základná úprava spôsobu rozhodovania súdov v občiansko-právnej, vrátane obchodno-právnej oblasti pozostávajúca z plného prenesenia dokazovania na strany sporu a z vylúčenia možnosti predkladania ďalších dôkazov známych pri začatí sporu v jeho priebehu môže výrazne prispieť ku skráteniu súdneho konania.

Nemenej dôležité ako legislatívne zmeny sú i opatrenia smerujúce k informačnému, personálnemu a materiálnemu posilneniu a reorganizácii inštitúcií zabezpečujúcich vymáhanie záväzkov, najmä obchodných súdov.

V sporových veciach i pri vymáhaní práv postup súdov upravujú ustanovenia Občianskeho súdneho poriadku – zákon č. 99/1963 Zb., ktorý bol doteraz 32 ráz novelizovaný resp. pozmenený nálezmi Ústavného súdu Slovenskej republiky. Rovnako ako súdne rozhodovanie sporov je i súdne vymáhanie práv zdĺhavé a často bez náležitých efektov, čo neumožňuje žiadúcu pružnosť a plné uspokojenie práv obchodného charakteru, čím sa predlžuje obdobie vylúčenia  predmetných hodnôt z hospodárskeho kolobehu.

Pružnejšie ako súdne vymáhanie prebieha exekučné konanie súdnymi exekútormi podľa zákona č. 233/1995 Z. z. o súdnych exekútoroch a exekučnej činnosti (exekučný poriadok) a o zmene a doplnení ďalších zákonov v znení neskorších predpisov. 

Zmluvne dohodnúť rozhodovanie v majetkových sporoch nimi poverenými rozhodcami umožňuje všetkým účastníkom obchodných vzťahov rozhodcovské konanie.  Využívanie rozhodcovského konania medzi domácimi podnikateľskými subjektami sa dosiaľ len ojedinelo uplatňuje, aj keď rozhodcovské konanie môže umožňovať rýchle a odborným požiadavkám vyhovujúce riešenie majetkových sporov. V obchodnom styku so zahraničnými partnermi je rozhodcovské konanie častejším, pričom zahraniční partneri spravidla vyžadujú rozhodovanie v zahraničí, často na inom kontinente, najmä pred stálymi rozhodcovskými orgánmi a podľa zahraničného právneho poriadku. Takýto postup je pre domácich účastníkov vysoko náročným z hľadiska ovládania právnej úpravy a časových, priestorových a nákladových dôvodov.

10. NÁVRHY NA ZLEPŠENIE PODNIKATEĽSKÉHO PROSTREDIA

Na základe analýzy stavu podnikateľského prostredia v Slovenskej republike je možné formulovať návrhy opatrení na jeho zlepšenie.  Ide o opatrenia realizovateľné v pôsobnosti vlády a ústredných orgánov štátnej správy SR v dlhšom časovom horizonte, pretože koncepčná príprava systémových opatrení si vyžiada určitý čas. 

Ústredným leitmotívom odporúčaní je základný metodologický rámec celej analýzy, podľa ktorého účinný a systémový spôsob zlepšovania podnikateľského prostredia spočíva najmä v nasledujúcom:

•	obmedzenie zásahov štátu do ekonomiky (potreba malého a efektívneho verejného sektora)
•	ochrana  vlastníckych práv
•	odstraňovanie prekážok pre slobodnú výmenu
•	ochrana fungovania cenového mechanizmu pred politicky motivovanými zásahmi

10.1. Postavenie a význam súkromného sektora v slovenskej ekonomike

V najbližších rokoch ďalej zvyšovať podiel súkromného sektora na HDP zavŕšením transformácie vlastníckych vzťahov, ktorá sa začala v 90-ch rokoch, čo znamená:

•	v prípade spoločností, ktoré boli v súčasnosti ponúknuté na predaj, v čo najkratšom čase dokončiť ich privatizáciu,

•	v prípade energetických podnikov, v ktorých sú v súčasnosti investorom ponúkané a postupne predávané menšinové 49 %-né balíky akcií, pripraviť podmienky pre doprivatizovanie zostávajúcich majetkových účastí štátu, 

•	v prípade štátnych podnikov, ktoré doteraz neboli zaradené do privatizácie, z ktorých najvýznamnejšie sú napr. Železnice slovenskej republiky či Slovenská pošta, po ich transformácii na akciové spoločnosti a po rozhodnutí o spôsobe ich privatizácie následne pripraviť proces ich privatizácie.

10.2. Administratívne zaťaženie podnikania

Znížiť administratívne zaťaženie podnikania realizáciou dvoch projektov:

•	projektu uľahčujúceho začatie podnikania prostredníctvom zjednodušenia registračného procesu vytvorením tzv. “one-stop shop”, jedného registračného miesta, na ktorom sa začínajúci podnikateľ zaregistruje, a ktoré sa následne postará o distribúciu všetkých potrebných údajov všetkým relevantným inštitúciám,

•	projektu znižujúceho administratívne zaťaženie pre existujúcich podnikateľov prostredníctvom jednotného výberu odvodov do fondov sociálneho zabezpečenia jednou inštitúciou (Sociálnou poisťovňou), ktorá sa následne postará o poukázanie odvodov na účty jednotlivých zainteresovaných inštitúcií.

Ďalšie opatrenia:

•	Pokračovať v obmedzovaní počtu koncesovaných živností a v zjednodušovaní podmienok na získavanie živnostenských oprávnení

10.3. Finančné – daňové, odvodové a poplatkové – zaťaženie podnikania

Znížiť finančné zaťaženie podnikania prostredníctvom nasledujúcich opatrení:

•	v oblasti daní: dôsledne prehodnotiť dnešnú daňovú legislatívu, najmä s cieľom odstránenia mnohých v súčasnosti existujúcich diskriminácií podnikateľských subjektov podľa veľkosti, právnej formy, či predmetu ich činnosti, ako aj s cieľom spravodlivejšieho rozloženia daňového bremena

•	v oblasti odvodov: zásadne znížiť odvodovú povinnosť podnikateľskej sféry, ktorá predražuje cenu práce, a ktorej výška je v súčasnosti jednou zo závažných príčin odrádzajúcich zamestnávateľov od vytvárania nových pracovných miest.  K uvedenému kroku je potrebné prikročiť aj za cenu výpadku príjmov fondov sociálneho zabezpečenia, ktorý bude potrebné pokryť z daňových výnosov,

•	v oblasti poplatkov: zastaviť rozširovanie zákonmi stanovovaných poplatkových povinností, t.j. nepripustiť schvaľovanie nových zákonných poplatkov, zároveň prehodnotiť a maximálne zredukovať rozsah dnes existujúcich poplatkových povinností.

10.4. Regulačné zásahy do slobody podnikania

Znížiť reguláciu podnikania prostredníctvom nasledujúcich opatrení:

•	pokračovať v cenovej deregulácii a liberalizácii aj v oblastiach, v ktorých je doposiaľ cena administratívne stanovovaná, akými sú napr. cena nájomného, cestovného, atď.,
•	pri regulácii pracovno-právnych vzťahov v oveľa väčšej miere než doteraz rešpektovať zmluvnú slobodu zúčastnených strán
•	prijímať opatrenia v oblasti ochrany životného prostredia, technických štandardov a kvality, hospodárskej súťaže a zahraničného obchodu na základe predchádzajúcej analýzy ekonomických dopadov pripravovaných opatrení na podnikateľské prostredie 

10.5. Fungovanie trhov výrobných faktorov a kľúčových tovarov a služieb

Pokračovať v zlepšovaní pravidiel a podmienok fungovania  trhov výrobných faktorov a kľúčových trhov tovarov a služieb:

•	pozorne analyzovať skúsenosti s reguláciou finančného a kapitálového trhu a v spolu s pokračujúcou liberalizáciou periodicky iniciovať potrebnú dereguláciu 
•	naďalej liberalizovať ostatné  trhy výrobných faktorov (najmä trh s pôdou) a trhy výrobkov a služieb

10.6. Fungovanie štátom financovaných statkov a služieb a efektívnosť ich financovania

Zásadne zreformovať sociálny systém a zvýšiť efektívnosť štátom financovaných inštitúcií poskytujúcich služby podnikateľskej sfére:

•	v čo najkratšom čase pripraviť a začať realizovať reformu financovania dôchodkového systému, zdravotníctva, školstva
•	pri zlepšovaní fungovania obchodného registra a katastra nehnuteľností čerpať z odporúčaní v texte analýzy

10.7. Kvalita a predvídateľnosť legislatívneho rámca pre podnikanie

Postupne zvyšovať kvalitu legislatívneho rámca a predvídateľnosť jeho zmien:

•	zaviesť systém povinného vypracovávania analýzy nákladov a prínosov navrhovanej legislatívy zo strany predkladateľa, ktorá bude nadstavbou nad už dnes existujúcou povinnosťou kvantifikovať dopady na podnikateľskú sféru, ktorá je zakotvená v novelizovaných legislatívnych pravidlách

•	analýze nákladov a prínosov podrobiť postupne všetky najdôležitejšie právne normy, ktorú už v súčasnosti platia, a v tých prípadoch, keď sa nepreukáže, že prínosy prevyšujú náklady, navrhnúť korekciu ich obsahu alebo ich úplné zrušenie,

•	uvedenú analýzu periodicky uplatňovať na existujúcu legislatívu aj v budúcnosti.

10.8. Vymáhateľnosť práva

V čo najkratšom čase prijať razantné opatrenia na zásadné zvýšenie vymáhateľnosti práva:

•	potrebu zásadne zlepšiť fungovanie súdnictva identifikovať ako absolútnu prioritu, ktorá je nevyhnutnou podmienkou zlepšenia podnikateľského prostredia

•	následne alokovať na realizáciu uvedenej priority adekvátne finančné prostriedky.

•	V zdôvodnenom rozsahu zlepšiť moderné materiálno technické a personálne vybavenie súdov a rozšíriť využívanie vyšších súdnych úradníkov.