S p r á v a

o priebehu a výsledkoch 90. zasadnutia Generálnej konferencie Medzinárodnej organizácie práce, ktoré sa uskutočnilo
od 3. júna 2002 do 20. júna 2002 v Ženeve

	V dňoch 3. júna 2002 až 20. júna 2002 sa uskutočnilo v Paláci národov Organizácie Spojených národov a v budove Medzinárodného úradu práce v Ženeve 90. zasadnutie Generálnej konferencie Medzinárodnej organizácie práce (ďalej len “konferencia”), ktoré sa zvoláva podľa Ústavy Medzinárodnej organizácie práce (XIII. časť /čl. 387 až čl. 427/ Mierovej zmluvy medzi mocnosťami spojenými a združenými a Nemeckom a protokol podpísané vo Versailles 28. júna 1919 – č. 217/1921 Zb. v znení neskorších úprav, ďalej len “Ústava MOP”) a Rokovacieho poriadku konferencie na rokovanie o pracovných a sociálnych vzťahoch a záležitostiach (veciach), o prijímaní medzinárodných pracovných noriem, o dodržiavaní ratifikovaných dohovorov Medzinárodnej organizácie práce jednotlivými členskými štátmi Medzinárodnej organizácie práce i ďalších otázkach týkajúcich sa samotnej Medzinárodnej organizácie práce. Konferencia predstavovala vrcholné celosvetové stretnutie tak zástupcov vlád, ako aj zástupcov zamestnávateľov a zástupcov pracovníkov1) (zamestnancov, odborárov) členských štátov Medzinárodnej organizácie práce. Zo 175 členských štátov MOP sa na konferencii zúčastnili delegácie zo 163 členských štátov MOP vrátane trojstrannej (tripartitnej) delegácie Slovenskej republiky. Celkový počet delegátov a poradcov predstavoval 2292 osôb (308 vládnych delegátov, 839 vládnych poradcov, 144 delegátov za zamestnávateľov, 367 poradcov za zamestnávateľov, 147 delegátov za pracovníkov a 487 poradcov za pracovníkov) mimo tento počet sa konferencie zúčastnili najmä ministri práce so sprevádzajúcimi osobami (149 ministrov alebo zástupcov ministrov z členských štátov MOP). Slovenská republika je od 22. januára 1993 členom (členským štátom) Medzinárodnej organizácie práce.

Program konferencie bol nasledovný:

I. 

a)    Správa predsedu Správnej rady Medzinárodného úradu práce a generálneho riaditeľa Medzinárodného úradu práce,

b) Všeobecná správa na základe následných opatrení k Deklarácii Medzinárodnej organizácie práce o základných zásadách a právach pri práci – účinné zrušenie detskej práce;

II.   Program a rozpočet a ostatné finančné otázky;

III. Informácie a správy o aplikácii dohovorov a odporúčaní Medzinárodnej organizácie práce;
         
           Body zaradené do programu konferencie na základe rozhodnutí samotnej konferencie alebo Správnej rady MÚP -

IV.  Podpora družstiev (druhá rozprava); 
            
V.  Registrácia a oznamovanie pracovných úrazov a chorôb z povolania, vrátane možnej revízie zoznamu chorôb z povolania, Príloha č. 1 k Dohovoru MOP o dávkach pri pracovných úrazoch č. 121 z roku 1964 a mechanizmu pre budúcu aktualizáciu chorôb z povolania (normotvorná činnosť, jednoduchá rozprava s cieľom prijať protokol a odporúčanie);  

VI. Neformálne hospodárstvo – všeobecná rozprava;

VII. Stiahnutie (odvolanie – anulovanie) 20 odporúčaní MOP pre ich zastaranosť (neaktuálnosť).

	Delegácia každého členského štátu MOP na konferencii sa skladala zo štyroch zástupcov, z ktorých dvaja boli vládni delegáti, dvaja ďalší delegáti zastupovali tak zamestnávateľov, ako aj pracovníkov (zamestnancov, odborárov) podľa čl. 3 Ústavy MOP. Slovenskú republiku na tejto konferencii reprezentovala delegácia v trojstrannom zložení vedená štátnou tajomníčkou Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny SR pani Edit Bauer. Postup a stanovisko vládnej časti delegácie SR k navrhovaným dokumentom bol určený uznesením vlády SR č. 497 zo dňa 15. mája 2002. 

V pondelok 3. júna 2002 sa uskutočnili doobeda prípravné zasadnutia skupín za vlády, za zamestnávateľov a za pracovníkov. Predmetom týchto zasadnutí bola nominácia na prezidenta 90. zasadnutia konferencie a viceprezidentov konferencie, ako aj prerokovanie niektorých záležitostí týkajúcich sa programu konferencie a nominácia zástupcov všetkých troch skupín do príslušných výborov. Podvečer o 17. 30 hod. sa uskutočnilo otváracie plenárne zasadnutie konferencie v Paláci národov v Ženeve. Predmetom tohto zasadnutia bola voľba prezidenta konferencie a viceprezidentov konferencie, zloženie jednotlivých výborov konferencie a ďalšie organizačno-technické otázky týkajúce sa priebehu konferencie.

Za prezidenta konferencie bol zvolený pán Jean-Jacques Elmiger, štátny tajomník Ministerstva hospodárstva Švajčiarskej konfederácie, za viceprezidentov konferencie boli zvolení za vládnu skupinu pán Hussain z Pakistanu, federálny minister práce, pracovných síl a zámorí (zámorských území), pán Arbesser Rastburg z Rakúska za skupinu zamestnávateľov a pán Rampak z Malajzie za skupinu pracovníkov.
 
Konfederácia odborových zväzov SR a Odborové združenie železničiarov v prvý deň konferencie doručili Medzinárodnému úradu práce vyhlásenie zo dňa 20. mája 2002, ktoré obsahovalo následné informácie na podporu ich sťažnosti adresovanej Medzinárodnému úradu práce do Ženevy vo veci obmedzovania práva na štrajk v Železniciach SR (prípad 2094) podľa článku 24 a článku 25 Ústavy Medzinárodnej organizácie práce. Vláda SR prostredníctvom Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny SR a Ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií SR venovala predmetnému prípadu náležitú pozornosť a vyjadrila svoje stanovisko a komentár k sťažnosti (prípadu) v troch uzneseniach vlády SR (uznesenie vlády SR č. 422 zo 16. mája 2001, uznesenie vlády SR č. 72 z 23. januára 2002 a uznesenie vlády SR č. 965 zo 4. septembra 2002).

Utorok 4. júna 2002 práca konferencie pokračovala činnosťou v jednotlivých ustanovených výboroch konferencie. 

Slovenská republika bola na 87. zasadnutí konferencie dňa 7. 6. 1999 počtom 208 z 213 možných hlasov zvolená za riadneho člena Správnej rady Medzinárodného úradu práce. V júni 2002 sa skončilo funkčné obdobie Slovenskej republiky, ako riadneho člena Správnej rady Medzinárodného úradu práce. Slovenská republika zodpovedne vykonávala činnosti vyplývajúce z riadneho členstva v Správnej rade Medzinárodného úradu práce a presadzovala požiadavky krajín strednej a východnej Európy na zasadnutiach správnej rady, čo pozitívne vo viacerých vyjadreniach uviedli čelní predstavitelia Medzinárodného úradu práce. Na obdobie rokov 2002 až 2005 za krajiny strednej a východnej Európy na základe rotačného princípu boli konferenciou zvolení Bulharsko a Litva za riadnych členov Správnej rady Medzinárodného úradu práce a za zastupujúcich členov Správnej rady Medzinárodného úradu práce Bielorusko, Rumunsko a Slovinsko.  

a)  Všeobecná rozprava a účasť p. ministra práce, sociálnych vecí a rodiny SR na konferencii

Osobitné plenárne zasadnutie konferencie sa zaoberalo uplatňovaním Deklarácie o základných zásadách a právach pri práci a jej následnými opatreniami, ktorá bola prijatá na 86. zasadnutí konferencie v roku 1998. Predmetné zasadnutie sa zaoberalo treťou zo štyroch kategórii základných zásad a práv pri práci – detská práca a zasadnutie sa vzťahovalo na tie členské štáty MOP, ktoré neratifikovali základné dohovory z tejto oblasti. Slovenská republika je viazaná základnými dohovormi z tejto oblasti (Dohovorom MOP o minimálnom veku na prijatie do zamestnania č. 138 z roku 1973 – č. 341/1998 Z. z. a Dohovorom MOP o zákaze a o okamžitých opatreniach na odstránenie najhorších foriem detskej práce č. 182 z roku 1999 – č. 38/2001 Z. z.). 

Minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR p. Peter Magvaši sa zúčastnil konferencie od 10. júna 2002 do 14. júna 2002.

V pondelok 10. júna 2002 o 9. 00 hod. sa uskutočnilo stretnutie všetkých troch častí delegácie Slovenskej republiky v priestoroch Stálej misie SR pri OSN a ostatných medzinárodných organizáciách v Ženeve a p. minister práce, sociálnych vecí a rodiny dával pracovné raňajky za účasti veľvyslanca a stáleho predstaviteľa SR pri OSN p. Kálmána Petőcza. Počas pracovných raňajok si sociálni partneri vymenili názory a stanoviská k programu a priebehu konferencie a informovali pána ministra o práci v jednotlivých výboroch konferencie a o ďalších skutočnostiach. 

 Od utorka 11. júna 2002 sa začala rozprava k správe generálneho riaditeľa Medzinárodného úradu práce a predsedu Správnej rady Medzinárodného úradu práce na plenárnom zasadnutí konferencie. Minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR p. Peter Magvaši vystúpil s prejavom (text prejavu je uverejnený v Provisional Record No. 12, International Labour Conference, Ninetieth Session, Geneva, 2002, str. 3 anglickej verzie). S prejavom vo všeobecnej rozprave vystúpil aj vedúci delegácie Slovenskej republiky za pracovníkov – prezident Konfederácie odborových zväzov Slovenskej republiky p. Ivan Saktor dňa 11. júna 200 (text prejavu je uverejnený v Provisional Record No. 12, International Labour Conference, Ninetieth Session, Geneva, 2002 str. 11 anglickej verzie). V piatok 14. júna 2002 vystúpil s prejavom aj zástupca za zamestnávateľov p. Marián Rybár, predseda Slovenského zväzu výrobných družstiev (text prejavu je uverejnený v Provisional Record No. 17, International Labour Conference, Ninetienth Session, Geneva, 2002, str. 47 anglickej verzie).

Minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR p. Peter Magvaši dňa 14. júna 2002 o 10 30 hod. sa stretol s generálnym riaditeľom Medzinárodného úradu práce p. Juanom Somaviom za prítomnosti veľvyslanca Stálej misie Slovenskej republiky pri úradovni OSN a ostatných medzinárodných organizáciách v Ženeve p. Kálmána Petőcza, viceprezidenta Konfederácie odborových zväzov SR p. Petra Gajdoša a predsedu Slovenského zväzu výrobných družstiev p. Mariana Rybára, ktorý reprezentoval Asociáciu zamestnávateľských zväzov a združení SR. Pán minister odovzdal generálnemu riaditeľovi Medzinárodného úradu práce ratifikačné listiny Slovenskej republiky k Dohovoru MOP o rovnakých príležitostiach a rovnakom zaobchádzaní s mužmi pracovníkmi a ženami pracovníčkami: pracovníkmi so zodpovednosťou za rodinu č. 156 z roku 1981 a Dohovoru MOP o bezpečnosti a zdraví v poľnohospodárstve č. 184 z roku 2001. Pokiaľ ide o Dohovor MOP č. 184 generálny riaditeľ Medzinárodného úradu práce vyzdvihol skutočnosť, že Slovenská republika sa stala prvým štátom spomedzi 175 členských štátov MOP, ktorý ratifikoval tento dohovor. V priebehu stretnutia pán minister vyzdvihol filozofiu dôstojnej práce, ktorú presadzuje generálny riaditeľ Medzinárodného úradu práce a uviedol, že odborná spolupráca podľa dohody medzi Medzinárodnou organizáciou práce a Slovenskou republikou zo dňa 21. 2. 2000 sa bude aj v budúcom období rozvíjať. 

	Vo štvrtok 13. júna 2002 v čase od 15. 00 hod. do 18. 00 hod. sa uskutočnilo v spolupráci s Medzinárodným úradom práce zasadnutie ministrov práce krajín uchádzajúcich sa o členstvo v Európskej únii na tému – “Dôstojná práca a konkurencieschopnosť”. Pán minister sa zapojil do rozpravy 10 minútovým vystúpením k predmetnej problematike.

V utorok 11. mája 2002 v čase od 18. 30 hod do 20. 30 hod dával p. minister spolu s veľvyslancom Stálej misie Slovenskej republiky pri úradovni OSN a ostatných medzinárodných organizáciách v Ženeve p. Kálmánom Petőczom recepciu pre pozvaných hostí na Stálej misii Slovenskej republiky pri úradovni OSN a ostatných medzinárodných organizáciách v Ženeve.

Ďalej počas svojho pobytu v Ženeve sa p. minister zúčastnil na zasadnutí výboru pre podporu družstiev, výboru pre neformálne hospodárstvo a výboru pre aplikáciu dohovorov a odporúčaní MOP.

Pán minister mal tieto bilaterálne rokovania:

Rokovanie ministra práce, sociálnych vecí a rodiny SR p. Petra Magvašiho s britským parlamentným štátnym podtajomníkom pre prácu a dôchodky p. Malcolm Wicks 

Miesto rokovania: Palác národov v Ženeve 
Deň rokovania: 11. júna 2002. 

Čas rokovania: 9. 30 hod.

Na začiatku rokovania obidvaja predstavitelia pripomenuli “Spoločné vyhlásenie o spolupráci medzi Slovenskou republikou a Spojeným kráľovstvom Veľkej Británie a Severného Írska v oblasti politiky zamestnanosti a sociálneho zabezpečenia”, ktoré podpísali 13. mája 2002 vo Valencii.

Obidvaja predstavitelia rokovali ako predmetné Spoločné vyhlásenie realizovať a konkretizovať a dohodli sa takto:

- Poskytnutie informácií z britskej strany o pôsobení britského Národného akčného plánu zamestnanosti – hodnotenie programov a prezentovanie jeho výsledkov (možná študijná stáž vo Veľkej Británii tréningový workshop v Slovenskej republike).
          - Pomoc z britskej strany pri vypracovaní Národného akčného plánu zamestnanosti SR na rok 2003.
          - Štandardné prístupy v službách zamestnanosti pre príslušné skupiny (poskytnutie informácií zo strany Jobcentre Plus a New Deal).

V uvedených otázkach sa strany budú kontaktovať, aby sa tieto závery z rokovania realizovali.

Rokovanie ministra práce, sociálnych vecí a rodiny SR p. Petra Magvašiho s belgickým štátnym komisárom p. Yvan Ylieff 

Miesto rokovania: rezidencia veľvyslanca a stáleho predstaviteľa Belgicka pri OSN a  ostatných medzinárodných organizáciách v Ženeve 
Deň rokovania: 11. júna 2002. 

Čas rokovania: 15 hod.
Na začiatku rokovaní štátny komisár p Yvan Ylieff ospravedlnil neprítomnosť belgickej ministerky práce p. L. Onkelinx pre povinnosti predkladania príslušných materiálov na rokovanie belgického parlamentu. 

Na úvod minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR a štátny komisár Belgicka zhodnotili doterajší stav vzájomných vzťahov a konštatovali, že sú dobré. Pán minister uviedol, že za belgického predsedníctva EÚ Slovenská republika uzavrela kapitolu o sociálnej politike a zamestnanosti. V nadväznosti na predbežné uzatvorenie rokovacej kapitoly Slobodný pohyb osôb bola oslovená v auguste minulého roku ministerka práce a zamestnanosti Belgicka p. L. Onkelinx vo veci, či Belgicko mieni voči Slovenskej republike zaviesť prechodné obdobie. V odpovedi pani ministerka informovala, že Belgicko bude liberalizovať národný režim ohľadne prístupu občanov kandidujúcich krajín na trh práce Belgicka. Vo veci zavedenia prechodného obdobia za oblasť voľného pohybu osôb belgická strana zatiaľ uviedla, že dopad voľného pohybu pracovníkov sa v súčasnosti hodnotí a až na základe jeho výsledkov sa k voľnému pohybu pracovných síl vyjadrí.

Pán minister uviedol, že Slovenská republika nemá migračný potenciál, ak vylúčime migráciu Rómov. Výskumy o migračnom potenciáli ľudí v Slovenskej republike uvádzajú, že približne 15 000 až 20 000 ľudí by mohlo migrovať a tento migračný potenciál nemôže ohroziť trh práce v Európe. Tiež na vysokej miere nezamestnanosti v SR sa podieľajú aj osoby, ktoré majú vysokú kvalifikáciu a môžu sa umiestniť na trhu práce v Európe. Ak opomenieme problémy Rómov súhlasíme s migračným zákonom v Belgicku. Voľný pohyb osôb za účelom zamestnania by sa mal hodnotiť tak v Belgicku, ako aj na Slovensku vždy za určité obdobie, napr. po dvoch rokoch. 

Pán minister ponúkol belgickej strane uzavretie bilaterálnej zmluvy o sociálnom zabezpečení a uviedol, s ktorými krajinami máme takúto zmluvu uzavretú v súlade s nariadením EÚ č. 1408 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia.

Belgický štátny komisár poďakoval za pozíciu Slovenska a uviedol, že názory a postoje slovenskej strany ohľadom voľného pohybu pracovných síl bude tlmočiť ministerke p. L. Onkelinx a je tu priestor pre ďalšie stretnutie a vyjednávanie o týchto dôležitých a citlivých otázkach vrátane dĺžky prechodných období (napr. systém 2+3+2).

Pokiaľ ide o návrh na uzavretie zmluvy o sociálnom zabezpečení štátny komisár Belgicka nemá túto oblasť v kompetencii, ale bude informovať príslušný úrad o takejto ponuke.
Štátny komisár ďalej uviedol, že rozhodujúcim obdobím bude rok 2004 pri predpokladanom vstupe kandidujúcich krajín do EÚ aj pri riešení uvedených problémov.
Záver:

Belgická a slovenská strana sú pripravené ďalej rokovať a vyvinúť úsilie na riešenie problematiky voľného pohybu pracovných síl a v otázkach sociálneho zabezpečenia (dohoda o zamestnávaní a dohoda o sociálnom zabezpečení).   

	Rokovanie ministra práce, sociálnych vecí a rodiny SR p. Petra Magvašiho s luxemburským ministrom práce a zamestnanosti p. Francois Biltgenom

Miesto rokovania: rezidencia veľvyslanca a stáleho predstaviteľa Luxemburského veľkovojvodstva pri OSN a  ostatných medzinárodných organizáciách v Ženeve.

Deň rokovania: 11. júna 2002. 

Čas rokovania: 17 hod.

Na úvod obidvaja ministri zhodnotili doterajší stav vzájomných vzťahov, konštatovali, že bola uzavretá Dohoda medzi vládou Slovenskej republiky a vládou Luxemburského veľkovojvodstva o prijímaní stážistov 27. 5. 1998 a dohoda nadobudla platnosť 1. 1. 2001. Za oblasť sociálneho zabezpečenia bola dňa 23. 5. 2002 v Bratislave podpísaná Zmluva medzi Slovenskou republikou a Luxemburským veľkovojvodstvom o sociálnom zabezpečení. Zmluva nadobudne platnosť po výmene ratifikačných listín.

Luxemburský minister práce a zamestnanosti p. Francois Biltgen vysvetlil, že na trhu práce v Luxembursku je 1/3 cudzincov, 40% tvoria cudzinci, najmä Portugalci a osoby z ďalších krajín Európskej únie. 100 000 ľudí z okolitých krajín dochádza do Luxemburska za prácou.

Vláda Luxemburska ponúka SR dohodu pre zamestnávanie v sektoroch, kde je nedostatok pracovných síl a to v stavebníctve - tesári, pokrývači, inštalatéri, zámočníci a ďalšie stavebné profesie, ako aj v cestnej doprave, servis dopravných spoločností.

Slovenský minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR p. Peter Magvaši uviedol, že ako krajina uchádzajúca sa o členstvo v EÚ máme uzavretú kapitolu o voľnom pohybe pracovných síl a uviedol s ktorými krajinami máme uzavreté dohody o vzájomnom zamestnávaní občanov. Tým, že sme uzavreli Dohodu o sociálnom zabezpečení je treba rozšíriť spoluprácu a uzavrieť aj Dohodu o voľnom pohybe pracovných síl, alebo Dohodu o vzájomnom zamestnávaní občanov. 
     
Výskumy o migračnom potenciáli ľudí v Slovenskej republike uvádzajú, že približne 20 000 ľudí by mohlo migrovať. Pokiaľ ide o niektoré druhy povolaní, napr. zdravotné sestry sú zamestnávané v Rakúsku, záujem je aj o našich lekárov v Nemecku. 4000 až 5000 kvalifikovaných pracovných síl chýba v Nemecku pre oblasť informačných a komunikačných technológií a obdobne je to aj v iných krajinách EÚ.

Pán minister poďakoval luxemburskému ministrovi práce a zamestnanosti za ponuku začať voľný pohyb pracovných síl pre oblasť stavebníctva a cestnej dopravy. Vytvára sa priestor pre inštitucionálny rámec odborných a odvetvových skupín a zapojiť do tohto procesu sociálnych partnerov, Národný úrad práce a podnikateľov v stavebníctve a v cestnej doprave.

Záver z rokovania obidvoch ministrov:

1.	krok - uzavrieť Memorandum o porozumení v oblasti zamestnanosti 
2.	krok - následné kroky smerovať k možnému uzavretiu Dohody o zamestnávaní slovenských občanov v oblasti stavebníctva a cestnej dopravy v Luxembursku. Zapojiť do tohto procesu Národný úrad práce, sociálnych partnerov a podnikateľské subjekty s stavebníctve a cestnej doprave.

Na konferencii sa zúčastnila štátna tajomníčka Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny SR p. Edit Bauer v postavení vedúcej delegácie SR na konferencii v čase od 3. júna 2002 do 7. júna 2002 a podieľala sa okrem iného na práci rezolučného výboru konferencie.

Na konferencii sa zúčastnil aj vedúci služobného úradu Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny p. Boris Sopira ako náhradník vládneho delegáta v čase od 17. júna 2002 do 20. júna 2002 a okrem iného zúčastnil sa na práci výboru pre aplikáciu dohovorov a odporúčaní MOP a záverečného hlasovania o prijímaní navrhnutých dokumentov konferencie.

b)  Výbor pre aplikáciu noriem

Výbor pre aplikáciu dohovorov a odporúčaní Medzinárodnej organizácie práce (ďalej len "výbor") na svojom prvom zasadnutí 4. júna 2002 zvolil za predsedu výboru pána Michela Thierryho, vládneho zástupcu z Francúzska, za podpredsedu výboru pána Alfreda Wisskirchena, zástupcu za zamestnávateľov z Nemecka a za podpredsedu výboru pána Luc Cortebeecka, zástupcu za pracovníkov z Belgicka.

Výbor privítal predsedkyňu výboru expertov pre aplikáciu dohovorov a odporúčaní Medzinárodnej organizácie práce pani Robyn Layton, ktorá nahradila pána Wiliama Douglasa, ktorý na poslednom zasadnutí výboru expertov oznámil, že sa vzdáva funkcie predsedu výboru. Pani Robyn Layton sa zúčastnila na práci výboru ako pozorovateľ vo všeobecnej rozprave.

Na začiatku práce výboru vystúpil s prejavom zástupca generálneho tajomníka konferencie pán Jean-Claude Javillier a riaditeľ odboru medzinárodných pracovných noriem Medzinárodného úradu práce, pripomenul mandát a právomoc výboru a metódy jeho práce. Informoval o ratifikáciách a vypovedaniach dohovorov Medzinárodnej organizácie práce (ďalej len "MOP"), o predložených správach členských štátov MOP o aplikácii dohovorov a odporúčaní MOP, o predložených dokumentoch (dohovoroch a odporúčaniach MOP) prijatých na predchádzajúcich príslušných zasadnutiach Medzinárodnej konferencie práce kompetentným štátnym orgánom členského štátu MOP, o politike týkajúcej sa revidovania noriem (dohovorov a odporúčaní MOP), o ústavných a iných postupoch vyplývajúcich z Ústavy MOP, o osobitných postupoch týkajúcich sa slobody združovania a o podpore noriem a odbornej pomoci.

Základom pre prácu výboru bola Správa výboru expertov o aplikácii dohovorov a odporúčaní Medzinárodnej organizácie práce (Report of the Committee of Experts on the Application of Conventions and Recommendations, Report III /Part 1A/, International Labour Conference, 90th Session, 2002).

Vo všeobecnej rozprave sa výbor zaoberal problematikou Dohovoru MOP č. 137 z roku 1973 o práci v prístavoch (Slovenská republika dohovor neratifikovala) a  Odporúčaním MOP č. 145 z roku 1973 o práci v prístavoch.    

V následnej rozprave sa výbor zaoberal dodržiavaním ratifikovaných dohovorov MOP zo strany príslušných členských štátov MOP a jednotlivými prípadmi, ktoré vyplývali zo sťažností, ktoré podali najmä organizácie pracovníkov Medzinárodnému úradu práce. Prípady sa týkali Bieloruska - Dohovor MOP č. 87, Kolumbie - Dohovor MOP č. 87, Kostariky - Dohovor MOP č. 98, Pobrežia Slonoviny - Dohovor MOP č. 29, Etiópie - Dohovor MOP č. 87, Fidži - Dohovor MOP č. 98, Nemecka - Dohovor MOP č. 29, Guatemaly - Dohovor MOP č. 87, Japonska - Dohovor MOP č. 98, Mauretánie - Dohovor MOP č. 29, Moldavska - Dohovor MOP č. 95, Myanmaru - Dohovor MOP č. 29, Pakistanu - Dohovor MOP č. 105, Paraguaya - Dohovor MOP č. 79 a 90, Peru - Dohovor MOP č. 102, Qataru - Dohovor MOP č. 111, Sudanu - Dohovor MOP č. 29, Swazilandu - Dohovor MOP č. 87, Turecka - Dohovor MOP č. 122, Spojených arabských emirátov - Dohovor MOP č. 138, Spojených štátov amerických - Dohovor MOP č. 105, Urugvaya - Dohovor MOP č. 81, Venezuely - Dohovor MOP č. 87, Zimbabwe - Dohovor MOP č. 98.

	Výbor ukončil svoju prácu prijatím správy dňa 18. júna 2002 a správu schválilo plenárne zasadnutie konferencie dňa 20. júna 2002.

Slovenská republika mala vo výbore zastúpenie vo všetkých troch zložkách tak vládneho zástupcu, zástupcu za zamestnávateľov, ako aj zástupcu za pracovníkov. Vládny zástupca vo výbore p. Boris Vavro vystúpil vo výbore a informoval o správach o aplikácii dohovorov, ktorými je Slovenská republika viazaná a ktoré vláda SR po konzultáciách so sociálnymi partnermi vypracovala podľa požiadaviek Medzinárodného úradu práce a odoslala úradu.  

c) Výbor pre pracovné úrazy a choroby z povolania /ďalej len “výbor”/ (návrh Protokolu z roku 2002 k Dohovoru MOP o bezpečnosti a zdraví v zamestnaní z roku 1981 a návrh Odporúčania MOP o zozname chorôb z povolania a o registrovaní a oznamovaní pracovných úrazov a chorôb z povolania)

Program výboru tvoril návrh textu Protokolu z roku 2002 k Dohovoru MOP o bezpečnosti a zdraví v zamestnaní z roku 1981 (ďalej len “protokol”) a návrh Odporúčania MOP o zozname chorôb z povolania a o registrovaní a oznamovaní pracovných úrazov a chorôb z povolania (ďalej len “odporúčanie”). Hlavným zámerom navrhovaného protokolu bolo poskytnúť členským štátom MOP základné zásady pre registráciu a oznamovanie pracovných úrazov a chorôb z povolania. Návrh odporúčania obsahoval návrh zoznamu chorôb z povolania revidovaný po 22 rokoch a taktiež aj návrh mechanizmu na jeho ďalšiu aktualizáciu. 

Výbor pre pozostával zo 172 členov (79 zástupcov za vlády, 63 zástupcov za pracovníkov (zamestnancov) a 30 predstaviteľov zamestnávateľov. Za predsedu výboru bol zvolený p. C.G.H. Schlettwein (zástupca vlády Namíbie), podpredsedovia - za zamestnávateľov p. F. Cunneen (Írsko), za zamestnancov p. H. Robertson (V. Británia). Na treťom zasadnutí bol zvolený spravodajca výboru pre prípravu návrhu textu p. A. Coseru (zástupca vlády Rumunska). Výbor zasadal 12 krát. K návrhom textov dokumentov členovia výboru dali 188 pripomienok a pozmeňujúcich návrhov, z toho 21 bolo prijatých. V niektorých prípadoch sa jednalo o úpravy v niektorom z troch jazykov, v ktorých bol návrh textu dokumentov pripravený.  

V úvode zástupca Generálneho sekretariátu p. J. Takkala prezentoval program výboru uviedol, že návrh textu dokumentov vychádzal z odpovedí na dotazník, na ktorý načas odpovedalo 75 členských krajín MOP (vrátane Slovenskej republiky). P. Takkala ďalej uviedol, že za rok 1990 sa odhaduje na svete 1,1 milióna úmrtí vzniknutých v dôsledku pracovných úrazov a chorôb z povolania. Tento počet v roku 2000 stúpol na 2 milióny - 355 000 smrteľných pracovných úrazov, 1 574 000 smrteľných následkov chorôb z povolania a 158 000 smrteľných úrazov pri dochádzke do zamestnania  (oproti roku 1990, boli do odhadu v roku 2000 zarátané aj úmrtia následkom malárie, hepatitídy a zoonozií, ktorým boli vystavení zamestnanci pri práci). Návrh protokolu obsahoval definície: pracovný úraz, choroba z povolania, úraz pri dochádzke do práce, nebezpečná udalosť a incident (príhoda).  P. Takkala vysvetlil rozdiel medzi  vymenovanými pojmami - nebezpečná udalosť je udalosť ľahko identifikovateľná v zmysle vnútroštátnych definícii, ktorá môže spôsobiť pracovný úraz alebo chorobu osobám pri práci alebo verejnosti, napr. zrútenie žeriavu, únik chemických látok alebo výbuch.  Incident (príhoda) je nebezpečná udalosť, odlišná od nebezpečnej udalosti, vzniknutá počas práce alebo v súvislosti s prácou, ktorá nespôsobila žiadne zranenie, napr. pád pracovníka na šmykľavej podlahe bez  zranenia, pád predmetu bez zasiahnutia osoby.

Úvodná rozprava načrtla problém - navrhovaný text protokolu prináša nové povinnosti, ktoré k ratifikácii vyžadujú zmeny legislatív mnohých krajín. Jedná sa hlavne o evidenciu a oznamovanie nebezpečných udalostí, incidentov (príhod), úrazov pri dochádzke do práce a prípadov s podozrením na chorobu z povolania. Ďalej vyžaduje zostavovanie, zverejňovanie a zasielanie štatistík pracovnej úrazovosti a chorôb z povolania na základe klasifikačných systémov zlučiteľných s najnovšími medzinárodnými systémami.

Vzhľadom na to, že Dohovor MOP o bezpečnosti a zdraví v zamestnaní z roku 1981 (č. 155) ratifikovalo len 37 krajín a plnenie požiadaviek protokolu by prinášalo ďalšie náklady hlavne zamestnávateľom, títo za podpory vládnych predstaviteľov Španielska, Grécka a niektorých ďalších krajín žiadali, aby výbor odsúhlasil formu dokumentu ako odporúčanie. Na druhom zasadnutí výboru v rámci menovitého hlasovania bol schválený protokol a odporúčanie.

Nové definície boli v rámci výboru upravované len minimálne, výbor sa opieral o nezáväzný dokument MOP z roku 1996 Registrácia a oznamovanie pracovných úrazov a chorôb z povolania. Definícia incidentu (príhody) bola z návrhu textu protokolu vypustená (návrh zamestnávateľov), pretože viaceré krajiny by mali problém tento pojem do legislatívy zaviesť (nezreteľný rozdiel v porovnaní s definíciou nebezpečnej udalosti). Bez zmeny bola prijatá definícia pracovného úrazu v čl. 1 písm. a) návrhu textu protokolu (neprešiel návrh zástupcov pracovníkov (zamestnancov, odborárov) doplniť za slovo "zranenie" slová "či fyzické alebo mentálne". Hlasovaním bol upravený text protokolu v čl. 1 písm. d) (iii) , tak že bola z definície úrazu pri dochádzke do práce vypustená časť (slová "zahŕňajúce stratu pracovného času”), ktorá bola jednotlivými členmi výboru vysvetľovaná rôzne, čiže znejasňovala výklad definície.

Návrh protokolu zavádzal povinnosť registrovať a oznamovať aj nebezpečné udalosti, úrazy pri dochádzke do práce a prípady s podozrením na chorobu z povolania. S pozitívnym ohlasom sa stretol návrh vládnych zástupcov krajín EÚ a Južnej Kórei, tieto  pojmy  v povinnosti registrácie a oznamovania uvádzať  pojmom "ak je to vhodné".  Návrh zamestnávateľov tieto tri problematické pojmy vypustiť z textu (z povinnosti a požiadaviek na registráciu a oznamovanie) vypustiť úplne, nebol prijatý (silná opozícia zo strany zástupcov pracovníkov), zástupcov vlád krajín EÚ a s podporou afrických krajín). 

Do článku 3 bol vložený nový odsek na návrh zástupcov pracovníkov ohľadom nepostihovania pracovníkov (zamestnancov) za oznamovanie pracovných úrazov, chorôb z povolania, nebezpečných udalostí, úrazov pri dochádzke do práce a prípadov s podozrením na chorobu z povolania. Nebol prijatý návrh zamestnávateľov vložiť nové ustanovenie - povinnosti zamestnancov oznamovať pracovné úrazy, choroby z povolania alebo podozrenia na vznik choroby z povolania bez zábran spočívajúcich vo vlastnej  legislatíve, resp. podnikových pravidlách. Zástupca pracovníkov uviedol, že povinnosť oznamovania kompetentným úradom je na strane zamestnávateľa a z toho dôvodu je táto požiadavka irelevantná. Poradca zamestnávateľov uviedol, že tento doplnok navrhli na základe skúseností, že zamestnanci často nehlásia drobné pracovné úrazy, ktoré môžu mať neskôr vážne následky. Proti návrhu vystúpili aj členské štáty EÚ. 

Naplnenie článkov 6-7 návrhu Protokolu - každoročné zverejňovanie a zasielanie štatistík do MOP sa ukázalo ako problematické pre mnohé rozvojové krajiny. Návrhy vlád niektorých rozvojových krajín zverejňovať a do MOP zasielať štatistiky napr. len raz za tri roky, sa stretli s tvrdým odporom, a to predovšetkým krajín EÚ, ktorých cieľom na najbližšie obdobie je tiež získavať porovnateľné údaje z tejto oblasti. Podobne nebol prijatý ani návrh vlády Pobrežia slonoviny do protokolu stanoviť povinnosť zamestnávateľom každoročne zasielať kompetentným orgánom správu o pracovných úrazoch, nebezpečných udalostiach a chorobách z povolania v organizáciách (nesúhlas zástupcov zamestnávateľov podporili aj zástupcovia (pracovníkov) zamestnancov aj niektorí zástupcovia vlád).
Rozsiahla rozprava bola vedené aj k návrhu odporúčania. Diskutujúci často zabúdali, že odporúčanie nemá právnu silu dohovoru alebo protokolu, resp. navrhovali vniesť do odporúčania požiadavky, ktoré sú predmetom protokolu.

Zamestnávatelia žiadali vypustiť z preambuly odkaz na zlepšovanie procesov odškodňovania s odôvodnením, že touto problematikou sa zaoberá Dohovor MOP č. 121. V rámci menovitého hlasovania však boli prehlasovaní zástupcami vlád a zástupcami pracovníkov (zamestnancov).

Vládny delegát Sri Lanky navrhol vytvoriť zoznam prípadov s podozrením na vznik choroby z povolania, keďže protokol tento pojem uvádza.  Tento návrh podporila Argentína, s tým, že prepojenie medzi podozrením na chorobu z povolania a rizikovým faktorom môže byť prvým stupňom epidemiologického vyšetrovania a následne podrobného výskumu a analýzy. Ako príklad uviedol prepojenie medzi používaním niektorých farbív a výskytom rakoviny mechúra. Zdravotnícky poradca zamestnávateľov upozornil, že zmienka o podozreniach na choroby z povolania bola založená na  individuálnych prípadoch, ktoré viedli k prepojeniu príčin. Týchto  prípadov je pomerne málo, počet môže narastať so zvyšovaním uvedomenia lekárov o existencii týchto spojitostí. Odsek 2 odporúčania bol doplnený o požiadavku, že zoznam chorôb z povolania bude podľa možnosti doplnený o časť s názvom Podozrenia na chorobu z povolania.

Ďalším problémom bol zoznam  chorôb z povolania, rozprava sa týkala hlavne jeho aktualizácie (pravidelnosť, frekvencia, zohľadňovanie najnovších vedeckých poznatkov, trojstranné /tripartitné/ zastúpenie expertov v aktualizačných komisiách). Zamestnávatelia vytvorili pracovnú skupinu na posúdenie jednotlivých zaradených chorôb z povolania. Ukázalo sa, že sú rôzne názory na to, ktoré choroby majú byť zaradené v zozname. Vzhľadom k náročnosti posúdenia tohto zoznamu, zamestnávatelia navrhli pripomienky k zoznamu stiahnuť s tým, že zasadnutie Správnej rady Medzinárodného úradu práce v novembri 2002 schváli vytvorenie komisie expertov, ktorá počas roka 2003 prehodnotí a zaktualizuje zoznam chorôb z povolania. Zástupcovia pracovníkov a zástupcovia vlád s týmto návrhom súhlasili, následne stiahli všetky pripomienky k zoznamu chorôb z povolania (napr. zamestnávatelia v svojich pozmeňovacích návrhoch žiadali vyňať zo zoznamu 9 chorôb). Príloha - zoznam chorôb z povolania bol prijatý bez zmien. 

V pondelok 17. 6. 2002 bola schválená správa výboru k pracovným úrazom a chorobám z povolania s drobnými úpravami a bezo zmien bol schválený návrh textu protokolu aj odporúčania.

Dňa 19. 6. 2002 na plenárnom zasadnutí konferencie spravodajca výboru p. Coseru prezentoval prácu a výsledky výboru k  pracovným úrazom a chorobám z povolania. Podpredseda výboru za zamestnávateľov p. Cunneen vo svojom vystúpení opätovne vyjadril nesúhlas zamestnávateľov s formou dokumentu - protokolom, s odôvodnením, že vzhľadom k tomu, že Dohovor MOP č. 155 ratifikovalo len 37 krajín, budú môcť v budúcnosti protokol ratifikovať len tieto krajiny. Zdôraznil, že reprezentanti zamestnávateľov sa zdržia hlasovania. Naopak, predseda výboru p. Schlettwein a podpredseda výboru za pracovníkov (zamestnancov) p. Robertson v svojich vystúpeniach vyjadrili presvedčenie, že prijatý protokol bude podporou pre posilnenie získavania a hlavne analýz pracovných úrazov a chorôb z povolania na podnikových aj celoštátnych (národných) úrovniach, čo je nevyhnutné k tvorbe efektívnych národných politík a programov vedúcich k zvyšovaniu úrovne BOZP. V rámci generálnej rozpravy podporili prijatie protokolu aj niektorí zástupcovia pracovníkov (zamestnancov) a vlád.

Na plenárnom zasadnutí konferencie pri záverečnom hlasovaní bol protokol (Protokol z roku 2002 k Dohovoru MOP o bezpečnosti a zdraví v zamestnaní z roku 1981) a odporúčanie (Odporúčanie MOP o zozname chorôb z povolania a o registrovaní a oznamovaní pracovných úrazov a chorôb z povolania č. 194 r roku 2002) prijaté (pozrite prílohu). (Výsledky hlasovania o prijatí protokolu: za 355 hlasov, proti: 1,  hlasovania sa zdržalo: 81, výsledky hlasovania k odporúčaniu: za 431 hlasov, proti: 2, hlasovania sa zdržalo: 5).

d) Výbor pre neformálne (neformalizované) hospodárstvo

	Pojem "neformálne (neformalizované) hospodárstvo" (v angličtine "informal economy", vo francúzštine "économie informelle") sa ako koncepčné pomenovanie osobitného sektora hospodárstva začalo v MOP používať v 70-tych rokoch v spojení "neformálny (neformalizovaný) sektor (úsek, oblasť)"  ("informal sector", angl., resp. "secteur informelle", fr.). 

Neformálny (neformalizovaný) sektor bol v správe generálneho riaditeľa Medzinárodného úradu práce na medzinárodnej konferencii práce v roku 1991 zadefinovaný ako "výroba a distribúcia tovaru a služieb veľmi malými jednotkami, ktorú predstavujú predovšetkým nezávislí, samostatne zárobkovo činní výrobcovia (živnostníci) v urbanizovaných oblastiach rozvojových krajín, pritom niektorí z nich taktiež zamestnávajú členov rodiny a/alebo niekoľko pracovníkov alebo učňov; ktorá sa aktivizuje s veľmi malým alebo dokonca žiadnym kapitálom; používa nízku úroveň technológií a zručností; v dôsledku čoho je jej produktivita nízka; oblasť, ktorá všeobecne poskytuje veľmi malý a nepravidelný príjem a vysoko-nestabilnú zamestnanosť pre tých, ktorí v nej pracujú". Uvedená definícia síce platí v mnohých rozvojových krajinách, no neformálnosť (neformalizovanosť) ako charakteristika vymedzeného sektora nadobudla odvtedy mnohé rozmanité podoby a formy, rozšírila sa do viacerých oblastí svetového hospodárstva a taktiež celkovo vzrástol jej význam, vrátane ekonomického dopadu. 

V roku 1993 prijala medzinárodnú štatistickú definíciu neformálneho (neformalizovaného) sektora 15. medzinárodná konferencia štatistikov v oblasti práce a následne bolo uvedené vymedzenie prijaté aj do revidovaného systému národných účtov OSN (1993 SNA). Napriek tomu ponímanie uvedenej oblasti nie je jednoznačné, rovnako a všeobecne v rôznych krajinách akceptované a najmä v poslednom období v dôsledku silného vnímania jej ekonomických aspektov silnel tlak na používanie pojmu "neformálne (neformalizované) hospodárstvo" namiesto "neformálneho (neformalizovaného) sektora".

Správna rada Medzinárodného úradu práce vyzvala Medzinárodnú konferenciu práce, aby venovala osobitnú pozornosť problematike neformálneho (neformalizovaného) hospodárstva. 

Dňa 4. júna 2002 sa na ustanovujúcom zasadnutí zišiel Výbor pre neformálne (neformalizované) hospodárstvo (ďalej len “výbor”). Za vládnu časť delegácie SR sa na jeho práci počas celého obdobia 4. - 19. júna 2002 podieľal generálny riaditeľ sekcie medzinárodných vzťahov Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny SR p. Igor KOSÍR. Taktiež bol za skupinu východoeurópskych krajín navrhnutý do návrhovej skupiny výboru za vládnych zástupcov (celkovo 8 členov, SR medzi 5 riadnymi, taktiež Francúzsko, Argentína, India a Keňa), ktorá pracovala od 7. júna 2002 pod vedením p. Laurenca S. CAMPBELLA (USA) na návrhu záverov výboru k plenárnemu zasadnutiu konferencie.

Na prvom zasadaní výboru 4. júna 2002 bolo zvolené vedenie výboru v nasledujúcom zložení:

predseda: p. Ernest K. NDIMBO z vládnej časti delegácie Tanzánie,
podpredsedovia: p. Francis SANZOUANGO, zástupca za zamestnávateľov z Kamerunu a p. Christine NATHANOVÁ, zástupkyňa za pracovníkov z Indie. Za spravodajkyňu výboru bola zvolená p. Victoria HARRIGINOVÁ z vládnej časti delegácie Trinidadu a Tobaga. 

Medzinárodný úrad práce pripravil na rokovanie výboru ucelený dokument "Dôstojná práca a neformálne (neformalizované) hospodárstvo", ktorý bol na konferencii predložený ako správa VI. ("Decent work and the informal economy"). Tento súborný materiál komplexne spracoval problematiku neformálneho (neformalizovaného) sektora, resp. neformálneho (neformalizovaného) hospodárstva na základe analýz vývoja od ostatnej rozsiahlej rozpravy na uvedenú tému na Medzinárodnej konferencii práce v roku 1991, vrátane analýzy nejednotnej interpretácie základných pojmov, ktoré sa cieľovej tematiky dotýkajú.

Dokument svojou štruktúrou a nastolenými otázkami predurčil taktiež priebeh a štruktúru rozpravy v pléne výboru, ako aj prácu návrhovej skupiny.

Rozprava v pléne výboru

V súlade s odporúčanou štruktúrou rozpravy táto prebiehala k šiestim nasledujúcim témam:
1)	Je súčasná koncepcia "neformálneho (neformalizovaného) sektora"  alebo "neformálneho (neformalizovaného) hospodárstva" zodpovedajúcou základňou pre ochranu  pracovníkov (zamestnancov) a  zodpovedá  potrebám  zamestnávateľov a iných, ktorí riadia podnikanie a vytvárajú zamestnanosť?
2)	Ktoré sú rozlišujúce pozitívne alebo negatívne znaky a črty postavenia hospodárskych jednotiek a pracovníkov (zamestnancov), ktorých sa to týka?
3)	Aké sú príčiny a dôvody pre angažovanie sa v takýchto aktivitách alebo práce v takýchto situáciách?  Aké sú bariéry vstupu do dominantného alebo "formálneho (formalizovaného)" hospodárstva a systému sociálnej ochrany?
4)	Aké nástroje (napr. politiky, inštitúcie, postupy atď.) najlepšie zodpovedajú takýmto situáciám? Ako možno tieto bariéry vstupu prekonať pri pokračovaní vo vytváraní zamestnanosti? 
5)	Aké sú zodpovedajúce úlohy národných a miestnych vlád, ako aj organizácií pracovníkov (zamestnancov) pri riešení týchto situácií? Aké sú výzvy a v čom je potrebné prispieť k naplneniu  reprezentatívnych potrieb pracovníkov (zamestnancov), zamestnávateľov a iných, ktorí riadia podnikanie?
6)	Aké budú musieť byť priority politiky MOP, práca v oblasti výskumu a odbornej pomoci pre týchto pracovníkov (zamestnancov) a zamestnávateľov s cieľom prispieť k celkovému cieľu - dôstojnej práci?

V rozprave vystúpili zástupcovia vlád členských krajín, ako aj zástupcovia zamestnávateľov a zástupcovia pracovníkov (zamestnancov), v rozhodujúcej väčšine reprezentujúcich rozvojové krajiny, v ktorých "neformálne (neformalizované) hospodárstvo" dosahuje enormné a narastajúce rozmery.
Mnohí diskutujúci sa pokúsili prispieť k presnejšiemu zadefinovaniu "neformálneho (neformalizovaného) hospodárstva", ktoré väčšina odporučila používať namiesto pojmu "neformálny (neformalizovaný) sektor". Vychádzali pritom aj zo správy generálneho riaditeľa Medzinárodného úradu práce z roku 1991 "Dilema neformálneho (neformalizovaného) sektora" a následného vývoja. Uvítali skutočnosť, že MOP chce po dlhšom období prispieť k riešeniu problémov neformálneho (neformalizovaného) hospodárstva z hľadiska kritérií dôstojnej práce. Taktiež vyzývali k spolupráci s ďalšími organizáciami zo sústavy OSN, ako aj s Bretton-Woodskymi inštitúciami.
 
Práca návrhovej skupiny výboru v období 7. - 12. júna 2002 bola náročná, pretože sa do nej premietali všetky zložitosti prístupov k neformálnemu (neformalizovanému) hospodárstvu tak, ako odzneli v stanoviskách delegátov za vládnu skupinu, za skupinu zamestnávateľov a za skupinu pracovníkov. Nakoniec dospeli všetky strany 12. júna 2002 k spoločnému návrhu záverov  (vyše tridsať odsekov), ktoré boli spolu s návrhom správy a rezolúcie týkajúcej sa dôstojnej práce v neformálnom (neformalizovanom) hospodárstve predložené výboru na rozpravu. 

Posúdenie návrhu správy, rezolúcie a záverov v pléne výboru

Sekretariát výboru po obdržaní 120 pozmeňujúcich návrhov pripravil upravený návrh záverov v a po prediskutovaní v pléne výboru 14. a 15. júna 2002 následne predložil na schválenie návrh správy výboru k šiestemu bodu rokovania 90. zasadnutia Medzinárodnej konferencie práce "Dôstojná práca a neformálne (neformalizované) hospodárstvo". Po akceptovaní ďalších vyše 20 formálnych pripomienok bolo rokovanie výboru dňa 18. júna 2002 úspešne ukončené. Závery VNH boli schválené v 37 odsekoch, pritom posledné dva sú orientované na úlohy pre MOP v oblasti znižovania deficitu dôstojnej práce v neformálnom (neformalizovanom) hospodárstve, orientované tak na prácu MOP vo vnútri jej štruktúr, na pomoc členským štátom, ako aj na spoluprácu s ďalšími medzinárodnými organizáciami. 

Schválenie správy a záverov výboru na plenárnom zasadnutí konferencie

Návrh správy výboru bol predložený na schválenie plenárnemu zasadnutiu konferencie dňa 19. júna 2002 vrátane rezolúcie a záverov. 

Prijatá rezolúcia vyzýva Správnu radu Medzinárodného úradu práce, aby schválené závery brala do úvahy pri plánovaní budúcich aktivít MOP zameraných na znižovanie deficitu dôstojnej práce v neformálnom (neformalizovanom) hospodárstve a generálneho riaditeľa MOP, aby ich zohľadnil pri príprave programu a rozpočtu na dvojročné obdobie 2004-2005 a taktiež  vyčlenil  prostriedky, ktoré by mohli byť dostupné už v období rokov 2002-2003.   

Schválené správa, závery práce výboru a prijatá rezolúcia o dôstojnej práci a o neformálnom (neformalizovanom) hospodárstve (pozrite prílohu) potvrdzujú, že do programu MOP sa dostala tematika nielen aktuálna, citlivá, ale aj pre nasledujúce roky prioritná.

e) Výbor pre podporu družstiev

	IV. bodom programu konferencie bola druhá rozprava k problematike podpory družstiev. Vo výbore pre podporu družstiev sa z delegácie SR na konferencii zúčastnili zástupca za zamestnávateľov a zástupca za pracovníkov, zástupca vládnej časti delegácie SR sa na práci tohto výboru nezúčastnil, pretože Ministerstvo pôdohospodárstva SR nenominovalo do vládnej časti delegácie SR zástupcu do tohto výboru.

	Výbor pre podporu družstiev (ďalej len “výbor”) na svojom prvom zasadnutí 5. júna 2002 zvolil svojich predstaviteľov za predsedu výboru bol zvolený p. M. Pliszkiewicz vládny zástupca Poľska, za podpredsedu výboru za zástupcov zamestnávateľov bol zvolený p. A. Tan z Filipín, za podpredsedu výboru za zástupcov pracovníkov bol zvolený p. E. Patel z Južnej Afriky. Spravodajcom výboru bol zvolený p. T. Raivio vládny zástupca z Fínska.

	Výbor mal spolu 14. zasadnutí. Výbor prejednával v druhej rozprave návrh záverov, ktorý pripravil Medzinárodný úrad práce po pripomienkovaní členskými štátmi MOP vrátane Slovenskej republiky.

	Výbor sa zhodol, že je potrebné prijať normu Medzinárodnej organizácie práce vo forme odporúčania o podpore družstiev (nie dohovor). Predmetné odporúčanie sa má vzťahovať na všetky typy a formy družstiev. Má presadzovať podporu a posilnenie družstiev, družstevných princípov, demokraciu, rovnosť družstiev a solidaritu. Družstva majú významné postavenie na trhu práce, pretože vytvárajú množstvo pracovných príležitosti pre osoby. 

	Výbor dňa 17. júna 2002 prijal správu výboru a navrhnutý text Odporúčania MOP o podpore družstiev, ktoré odporučil schváliť na plenárnom zasadnutí konferencie. Plenárne zasadnutie konferencie 20. júna 2002 prijalo Odporúčanie MOP o podpore družstiev č. 193 z roku 2002 (pozrite prílohu). Hlasovanie delegátov na plenárnom zasadnutí konferencie – 436 za prijatie odporúčania, 3 sa zdržali hlasovania a nikto nebol proti. 
f) Výberový výbor konferencie     
 
Konferencia na svojom druhom plenárnom zasadnutí dňa 4. júna 2002 rozhodla, že siedmy bod programu konferencie týkajúci sa stiahnutia (odvolania – anulovania) 20 odporúčaní MOP prerokuje výberový výbor konferencie (ďalej len “výbor”). Tento výbor rieši aj otázky organizácie konferencie a koordináciu všetkých zasadnutí a rokovaní konferencie.

Na základe článku 45a Rokovacieho poriadku konferencie prijatého v júni 1997 môže konferencia posúdiť stiahnutie (odvolanie – anulovanie) zastaralých (neaktuálnych) odporúčaní MOP. Správna rada Medzinárodného úradu práce na svojom 277. zasadnutí (marec 2000) rozhodla zaradiť do programu 90. zasadnutia konferencie bod programu konferencie týkajúci sa stiahnutia (odvolania – anulovania) dvadsiatich odporúčaní MOP, ktoré považovala za zastaralé a dlhšie nepôsobiace k naplňovaniu cieľov a zámerov MOP.

Zástupcovia vo výbore za vlády, za zamestnávateľov a za pracovníkov (zamestnancov) sa zhodli, že je potrebné predmetné odporúčania MOP stiahnuť (odvolať – anulovať) pre ich zastaralosť (neaktuálnosť) a plenárne zasadnutie konferencie dňa 18. júna 2002 rozhodlo, že tieto odporúčania sťahuje (odvoláva – anuluje) /pozrite prílohu/.

g) Finančný výbor

Finančný výbor vládnych zástupcov

Na 68. finančné obdobie dvoch rokov (2002 – 2003) schválený rozpočet MOP predstavuje výdavky v sume 434 040 000.- USD a celkové príjmy v sume 434 040 000.- USD.
	
Finančný výbor vládnych zástupcov (ďalej len “výbor”), v ktorom delegáciu SR zastupoval prvý tajomník SM SR p. Milan Májek, rokoval v dňoch 5., 11. a l4. 6. 2002. Na prvom zasadnutí bol  za predsedu výboru  zvolený M. B. Jonzon zo  Švédska a za podpredsedu L. Vergara z Panamy.
	
V prvom bode rokovania výbor odporučil schváliť žiadosť vlády Guiney – Bissau o zachovanie hlasovacieho práva na 90. zasadnutí konferencie vzhľadom na dohodnutie harmonogramu splátok nezaplatených členských príspevkov.

	V druhom bode rokovania výbor vzal na vedomie stav úhrady členských príspevkov členskými štátmi MOP. Slovenská republika bola v príslušnom dokumente F.C./D.2 uvedená medzi 18 členskými štátmi, ktoré svoj členský príspevok na rok 2002 (161 333 CHF) uhradili pred 1. januárom 2002. Členský príspevok Slovenskej republiky do rozpočtu MOP na rok 2003 predstavuje sumu 148 047 CHF. 
	
V treťom bode výbor po krátkej rozprave schválil správu externého audítora o kontrole hospodárenia Medzinárodnej organizácie práce v rokoch 2000 - 2001.

	Druhé plenárne zasadnutie sa uskutočnilo 11. júna 2002 a vo štvrtom bode rokovania sa výbor zaoberal návrhom Medzinárodného úradu práce na použitie účtovného prebytku hospodárenia MOP za rozpočtové obdobie 2000 – 2001. Podkladom pre rokovanie bola Informácia o programe a rozpočte na roky 2002 – 2003 so záznamom z rozpravy z rokovania výboru pre program a rozpočet v rámci 283. zasadnutia Správnej rady MÚP v marci 2002. V uvedenej rozprave vystúpil aj zástupca SR p. Milan Májek a ako regionálny koordinátor členských štátov MOP zo strednej a východnej Európy podporil použitie účtovného prebytku hospodárenia MOP za rozpočtové obdobie 2000 – 2001, vzniknutého nepredpokladanou úhradou nedoplatkov členského niektorými členskými štátmi MOP v roku 2001, na presne určené programy a projekty MOP. Vo vzťahu k strednej a východnej Európe by malo ísť najmä o odbornú technickú pomoc vo forme decentralizovaných aktivít zameraných na podporu vytvárania primeraných pracovných miest, pretože prechod na trhovú ekonomiku je v našom regióne spojený so značnými problémami v oblasti zamestnanosti. Po rozsiahlej vecnej rozprave výbor odporučil plenárnemu zasadnutiu 90. zasadnutia konferencie schváliť návrh Medzinárodného úradu práce týkajúci sa konkrétneho využitia účtovného prebytku na nové potreby MOP vo výške 22,8 mil. USD a na prehĺbenie inštitucionálnych kapacít na realizáciu politiky MOP vo výške 28,5 mil. USD.

	V piatom bode rokovania výbor odporučil, aby na uvoľnené miesto Administratívneho tribunálu MOP po odchode p. M. Carollovej  (Írsko) bola vymenovaná p. J. M. G. Gaudronová (Austrália).

	Na treťom zasadnutí dňa 14. 6. 2002 výbor s malými pripomienkami k textu schválil návrh záverečnej správy zo zasadnutia.

	Predseda finančného výboru predložil záverečnú správu plenárnemu zasadnutiu konferencie dňa 18. 6. 2002 a konferencia správu schválila hlasovaním dňa 20. 6. 2002.

h)  Rezolučný výbor

Rezolučný výbor konferencie (ďalej len “výbor) bol zriadený za účelom posúdenia predložených návrhov rezolúcií, ktoré boli predložené konferencii v súlade s článkom 17 Rokovacieho poriadku konferencie. Konferencii bolo predložených na posúdenie 12 rezolúcií. Na práci výboru sa zúčastnila počas svojho pobytu v Ženeve štátna tajomníčka ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny SR p. Edit Bauer. Výbor starostlivo posudzoval predložené rezolúcie a nakoniec schválil len dve rezolúcie (pozrite prílohu):

-	Rezolúciu o dôstojnej práci a o neformálnom hospodárstve (pozrite prílohu) a
-	Rezolúciu o trojstrannosti (tripartite – tripartizme) a o sociálnom dialógu (pozrite prílohu).

ch) Celkové zhodnotenie účasti trojstrannej delegácie SR na konferencii

Postup vládnej časti delegácie SR na konferencii bol určený uznesením vlády SR č. 497 zo dňa 15. mája 2002. Delegácia SR aktívne pôsobila a vystupovala v priebehu konferencie, či už na plenárnom zasadnutí konferencie alebo v jednotlivých výboroch, uskutočnili sa viaceré bilaterálne rokovania p. ministra práce, sociálnych vecí a rodiny s partnermi vyššie uvedených krajín.

 Sťažnosť Konfederácie odborových zväzov SR a Odborového združenia železničiarov adresovaná Medzinárodnému úradu práce v Ženeve vo veci obmedzovania výkonu práva na štrajk v Železniciach SR (prípad 2094) vláda SR riešila svojím stanoviskom a komentárom (uznesenie vlády SR č. 422 zo 16. mája 2001, uznesenie vlády SR č. 72 z 23. januára 2002 a uznesenie vlády SR č. 965 zo 4. septembra 2002). 

Celkové náklady na pobyt trojstrannej delegácie SR na konferencii dosiahli 2, 166. 259, 35 Sk.