N Á R O D N Á   R A D A   S L O V E N S K E J   R E P U B L I K Y
III. volebné obdobie

Číslo: 1553/2005

1371
N á v r h

Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre ľudské práva, národnosti a postavenie žien

na vydanie

ústavného zákona, ktorým sa mení a dopĺňa Ústava Slovenskej republiky č. 460/1992 Zb. v znení neskorších predpisov

Predkladá:    							Návrh uznesenia:
Výbor  Národnej rady Slovenskej republiky                       Národná rada Slovenskej republiky
pre ľudské práva, národnosti a postavenie žien                   schvaľuje 
návrh Výboru Národnej rady 
Slovenskej republiky pre ľudské práva, národnosti a postavenie žien na vydanie ústavného zákona,                                                       ktorým sa mení a dopĺňa  Ústava Slovenskej republiky č. 460/1992 Zb. v znení neskorších predpisov                                                                                                                                                           

Bratislava október 2005

N á v r h

ÚSTAVNÝ ZÁKON

z .....................2006,

ktorým sa mení a dopĺňa Ústava Slovenskej republiky č. 460/1992 Zb. v znení neskorších predpisov 

Národná rada Slovenskej republiky sa uzniesla na tomto ústavnom zákone:

Čl. I

Ústava Slovenskej republiky č. 460/1992 Zb. v znení ústavného zákona č. 244/1998 Z. z., ústavného zákona č. 9/1999 Z. z., ústavného zákona č. 90/2001 Z. z., ústavného zákona č. 140/2004 Z. z. a ústavného zákona č. 323/2004 Z. z. sa mení a dopĺňa takto:

1.	V Čl. 130 odsek 1 sa za písmeno e) vkladá nové písmeno f), ktoré znie:
„f) verejný ochranca práv vo veciach súladu právnych predpisov podľa čl. 125 odsek 1, ak ich ďalšie uplatňovanie môže ohroziť základné práva alebo slobody alebo ľudské práva a základné slobody vyplývajúce z medzinárodnej zmluvy, ktorú Slovenská republika ratifikovala a ktorá bola vyhlásená spôsobom ustanoveným zákonom,“

Doterajšie písmeno  f) sa označuje ako písmeno g).

2.	V Čl. 151a odsek 1 sa po slovách „podieľa na ochrane“ vypúšťa slovo                          „základných“. 

Čl. II

Tento ústavný zákon nadobúda účinnosť dňom 1. februára 2006.

D ô v o d o v á   s p r á v a

Všeobecná časť

	Ústava Slovenskej republiky z roku 1992 bola novelizovaná po prvýkrát ústavným zákonom č. 244/1998 Z. z., ktorým sa mení a dopĺňa Ústava Slovenskej republiky                           č. 460/1992 Z. z., následne ústavným zákonom č. 9/1999 Z. z., ktorým sa mení a dopĺňa Ústava Slovenskej republiky č. 460/1992 Z. z. v znení ústavného zákona č. 244/1998 Z. z.,  ústavným zákonom č. 90/2001 Z. z., ktorým sa mení a dopĺňa Ústava Slovenskej republiky             č. 460/1992 Z. z. v znení neskorších predpisov, ústavným zákonom č.  140/2004 Z. z., ktorým sa mení Ústava Slovenskej republiky č. 460/1992 Zb. v znení neskorších predpisov a posledný  krát v máji 2004 ústavným zákonom č. 323/2004 Z. z., ktorým sa mení a dopĺňa Ústava Slovenskej republiky č. 460/1992 Zb. v znení neskorších predpisov.
Ústavný zákon č. 90/2001 Z. z. z 23. februára 2001, ktorým sa mení a dopĺňa Ústava Slovenskej republiky č. 460/1992 Zb. v znení neskorších predpisov okrem iného menil názov ôsmej hlavy „PROKURATÚRA SLOVENSKEJ REPUBLIKY A VEREJNÝ OCHRANCA PRÁV“ a za článok 151 vložil Druhý oddiel „VEREJNÝ OCHRANCA PRÁV“ s článkom 151a, ktorý definuje verejného ochrancu práv ako nezávislý orgán, ktorý sa v rozsahu  a spôsobom ustanoveným zákonom podieľa na ochrane základných práv a slobôd fyzických  osôb a právnických osôb pri konaní, rozhodovaní alebo nečinnosti orgánov verejnej správy, ak je ich konanie, rozhodovanie alebo nečinnosť v rozpore s právnym poriadkom alebo s princípmi demokratického a právneho štátu. 
	Navrhovaná právna úprava vychádza z viac ako trojročného pôsobenia inštitútu verejného ochrancu práv v Slovenskej republike, z preskúmania viac ako sedemtisíc podnetov fyzických a právnických osôb a z právnych úprav členských štátov Európskej únie s cieľom zabezpečiť efektívnejšiu ochranu práv a slobôd fyzických osôb a právnických osôb. Navrhovaná úprava je premietnutím návrhov opatrení zo Správ o činnosti verejného ochrancu práv, ktoré každoročne predkladá Národnej rade Slovenskej republiky. 
	Návrhom sa medzi osoby oprávnené podať návrh na začatie konania pred Ústavným súdom Slovenskej republiky vo veciach súladu právnych predpisov podľa čl. 125 odsek 1, ak ich ďalšie uplatňovanie môže ohroziť základné práva alebo slobody alebo ľudské práva a základné slobody vyplývajúce z medzinárodnej zmluvy, ktorú Slovenská republika ratifikovala a ktorá bola vyhlásená spôsobom ustanoveným zákonom, dopĺňa verejný ochranca práv. Návrhom sa rozširuje možnosť pre fyzické osoby a právnické osoby, na základe podnetu ktorých verejný ochranca práv bude oprávnený namietať nesúlad všeobecne záväzných právnych predpisov s Ústavou Slovenskej republiky z dôvodu, že právna norma obsiahnutá vo všeobecne záväznom právnom predpise porušuje základné právo alebo slobodu. Obdobne bude verejný ochranca práv oprávnený konať aj z vlastnej iniciatívy.
	Významnou navrhovanou zmenou je rozšírenie ochrany práv a slobôd fyzických osôb a právnických osôb. Navrhuje sa, aby verejný ochranca práv sa podieľal na ochrane práv a slobôd fyzických osôb a právnických osôb pri konaní, rozhodovaní alebo nečinnosti orgánov verejnej správy, ak je ich konanie, rozhodovanie alebo nečinnosť v rozpore s právnym poriadkom alebo princípmi demokratického a právneho štátu. Podieľanie sa verejného ochrancu práv na ochrane len základných práv a slobôd nechráni práva a oprávnené záujmy fyzických osôb a právnických osôb zaručenými právnym poriadkom Slovenskej republiky  pred zásahmi orgánov verejnej správy v plnom rozsahu. 
	Navrhovaná zmena nemá dopad na štátny rozpočet. 
	Návrh zákona nemá vplyv na životné prostredie. 
	Návrh zákona neovplyvní zamestnanosť  a nevyžiada si zvýšenie počtu pracovníkov.

Osobitná časť

K Čl. I bod 1
Navrhuje sa doplniť právo verejného ochrancu práv, aby v prípade zistenia skutočností nasvedčujúcich tomu, že uplatnenie právnych predpisov môže ohroziť ľudské práva a základné slobody, bol oprávnený predložiť ústavnému súdu návrh na začatie konania. Uvedené oprávnenie je možné považovať za jeden zo základných atribútov demokratického a právneho štátu. 
Súčasnú právnu úpravu nie je možné považovať za postačujúcu pri zabezpečení ochrany práv a slobôd fyzických osôb a právnických osôb aj z dôvodu, že verejný ochranca práv nemá kasačnú, ale len apelačnú právomoc.
Obdobnú právnu úpravu poznajú aj právne poriadky ostatných krajín V4.

K Čl. I bod 2
Verejný ochranca práv sa ako nezávislý orgán podieľa na ochrane základných práv a slobôd fyzických osôb a právnických osôb pri konaní, rozhodovaní alebo nečinnosti orgánov verejnej správy,  ak je ich konanie, rozhodovanie alebo nečinnosť v rozpore  s právnym poriadkom alebo princípmi demokratického a právneho štátu. Vymedzenie pôsobnosti verejného ochrancu práv len k základným právam a slobodám sa na základe poznatkov z doterajšieho pôsobenia verejného ochrancu práv javí určitým spôsobom ako obmedzujúce pri ochrane práv a slobôd fyzických osôb a právnických osôb. Preto sa navrhuje rozšírenie pôsobnosti verejného ochrancu práv na celú „maladministráciu“, obdobne ako tomu je podľa článku 195 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva v prípade Európskeho ombudsmana ako aj v prípade ďalších  členských  krajín Európskej únie.
Navrhuje sa, aby verejný ochranca práv sa  podieľal na ochrane práv a slobôd  fyzických osôb a právnických osôb pri  konaní,  rozhodovaní  alebo nečinnosti orgánov verejnej správy,  ak  je ich konanie, rozhodovanie alebo nečinnosť v rozpore s právnym poriadkom alebo princípmi demokratického a právneho štátu, a tým prispieval k ochrane základných práv a slobôd.
Navrhovaná úprava je  premietnutím návrhu opatrenia z troch Správ o činnosti verejného ochrancu práv, ktoré Národná rada Slovenskej republiky zobrala na vedomie, posledný raz  uznesením č. 1666 z 26. mája 2005.

K Čl. II
Účinnosť zákona sa vzhľadom na predpokladanú dĺžku legislatívneho procesu navrhuje dňom              1. februára 2006.

Doložka zlučiteľnosti 
s právom Európskej únie
––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––

1.	Navrhovateľ zákona: Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre ľudské práva, národnosti a postavenie žien

2.	Názov návrhu zákona: Ústavný zákon, ktorým sa mení a dopĺňa Ústava Slovenskej republiky č. 460/1992 Zb. v znení neskorších predpisov

3.	V práve Európskej únie problematika návrhu zákona:   
Problematika návrhu zákona nie je v práve Európskej únie  upravená, upravuje iba postavenie a právomoci ombudsmana s právomocami voči orgánom Európskej únie, a nie postavenie ombudsmanov v členských štátoch.

4.	Návrh zákona svojou problematikou
a) nepatrí medzi prioritné oblasti aproximácie práva uvedené v článku 70 Európskej dohody o pridružení,
b) nepatrí medzi odporúčania uvedené v Príprave asociovaných krajín strednej a východnej Európy na integráciu do vnútorného trhu Európskej únie (Biela kniha).

5.	Charakteristika právnych noriem Európskej únie, ktorými je upravená problematika návrhu zákona:
Podľa uvedeného článku 195 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva sa na ombudsmana môže obrátiť každý občan Európskej únie, fyzická alebo právnická osoba, ktoré majú pobyt alebo sídlo v členskom štáte Európskej únie. Ombudsman sa zaoberá sťažnosťami, ktoré smerujú proti tzv. „maladministration“, teda nesprávnemu úradnému postupu inštitúcie alebo orgánu Európskej únie. Zmluva upravuje inštitút ombudsmana ako  jeden z orgánov Európskej únie a ustanovenia upravujúce jeho pôsobnosť nie je potrebné transponovať                 do slovenského právneho poriadku. 
Podľa článku 6 ods. 2 Zmluvy o Európskej únie únia rešpektuje základné ľudské práva tak ako ich zaručuje Európsky dohovor o ochrane ľudských práv a základných slobôd podpísaný v Ríme 4. novembra 1950 a  ktoré vyplývajú z ústavných tradícií členských štátov ako základných princípov spoločenstva.

6.	Vyjadrenie stupňa kompatibility zákona s právom ES/EÚ:
Vzhľadom na bod 3 sa nestanovuje.