Informácia o doterajšom priebehu zmierňovania majetkových krívd v LH 
a o obhospodarovaní neštátnych neodovzdaných lesov

I.	Usporiadanie vlastníckych a užívacích vzťahov k lesným nehnuteľnostiam 

1.1.	Úvod

	Po roku 1948 sa vlastnícke vzťahy k lesom na Slovensku výrazne deformovali. Bol to dôsledok presadzovania priority užívacích vzťahov nad vlastníckymi. Zavedením inštitútu "práva užívania lesných pozemkov na zabezpečenie výroby a ostatných funkcií lesov", ako to bolo ustanovené v zákone č. 6l/1977 Zb. o lesoch, prešla prevažná výmera lesného pôdneho fondu do užívania štátnych organizácií lesného hospodárstva aj keď bolo formálne zachované vlastníctvo neštátnych subjektov. 

	Zrovnoprávnením vlastníctva v roku l990 boli vytvorené podmienky aj na riešenie tohto spoločenského, ekonomického a politického problému. Náprava krívd, spôsobených vlastníkom lesov od 28. februára l948 až do 31. decembra l989, začala postupným prijímaním tzv. reštitučných zákonov a ich realizáciou v praxi. Uplatňovaním týchto zákonov začal zložitý a dlhotrvajúci proces s mnohými komplikáciami spôsobovanými, nejednoznačnými ustanoveniami a nejasnými formuláciami týchto zákonov, ich nejednoznačnou interpretáciou, nezohľadnením stavu evidencie právnych vzťahov k lesnému pôdnemu fondu a s tým súvisiacim preukázaním vlastníckych práv. Nezohľadnila sa tiež rozdrobenosť lesného pôdneho fondu, neidentitikovateľnosť pozemkov v teréne, podielové spoluvlastníctvo, stav a preukazovanie dedičských práv. 

	Do úvahy sa nezobralo budúce racionálne obhospodarovanie rozdrobeného lesného fondu, zabezpečovanie trvalosti a vyrovnanosti produkcie vzhľadom na dlhú výrobnú dobu a zabezpečovanie ostatných verejnoprospešných funkcií lesov. 

	V tejto súvislosti treba spomenúť, že usporiadanie vlastníckych ale najmä užívacích vzťahov, ktoré výrazne prevládajú (vyše 90 %) zabezpečujú štátne organizácie lesného hospodárstva vrátane náhrad vyplývajúcich z ustanovení zákonov, nad rámec svojich hlavných povinností, ktorými sú obhospodarovať a zveľaďovať zverený lesný majetok štátu. 

1.2. Stav vrátenia vlastníckych a užívacích práv k lesným pozemkom

Z celkovej výmery lesného pôdneho fondu SR 1 998 000 ha (stav k 31. 12. 2000 podľa PIL) požaduje k 31. 12. 2000 vrátenie vlastníckych a užívacích práv 92 978 subjektov k výmere 979 570 ha, čo je takmer 50 % z celkovej výmery lesného pôdneho fondu Slovenskej republiky. Prehľad o žiadostiach a kladne vybavených žiadostiach, ako aj medziročný nárast je uvedený v tabuľke č.1 a 2 a v grafoch č. 1 až 3. 

K sledovanému termínu bolo kladne vybavených 47 924 žiadostí (52 % z celkového počtu žiadostí) a fyzicky odovzdané vlastníctvo alebo užívacie právo o výmere 830 788 ha (42 % z celkovej výmery lesného pôdneho fondu SR a 85 % požadovanej výmery).
Vlastnícke práva boli podľa § 6, 9 zákona č. 229/1991 Zb. v znení neskorších predpisov vrátené 2 897 žiadateľom s výmerou 57 155 ha, čo z odovzdanej výmery predstavuje takmer 7 %. 

Užívacie práva boli vrátené 41 128 individuálnym vlastníkom (44 % z celkového počtu žiadateľov a 86 % z počtu kladne vybavených žiadostí) k celkovej výmere 63 043 ha (6 % z celkove požadovanej výmery a 7 % z vydanej výmery). Z kategórie iných vlastníkov boli užívacie práva vrátené 6 subjektom o celkovej výmere 818 ha (0,1 % z odovzdanej výmery).

Podľa zákona o majetku obcí č. l38/1991 Zb. v znení neskorších predpisov  boli 3l6 pôvodným vlastníkom (mestám a obciam) vrátené lesné pozemky s výmerou l98 583 ha. 

Zákonom č. 282/1993 Z.z. o zmiernení niektorých majetkových krívd spôsobeným cirkvám a náboženským. spoločnostiam bol majetok vrátený 6l9 cirkevným subjektom o výmere 75 400 ha. 

Na celkovom rozsahu vrátenej výmery sa podstatnou mierou (55 %) podieľa majetok 2 958 spoločenstiev o výmere 453 789 ha, ďalej majetok 316 obcí o výmere 198 583 ha (24%) a 619 cirkevných subjektov o výmere 57 400 ha (7 % z celkovej vydanej výmery). 

Podľa stavu k 31. 12. 2000 by sa vlastnícke a užívacie práva k lesnému pôdnemu fondu mali vrátiť (ak by všetky žiadosti boli opodstatnené) 45 054 žiadateľom (48 % z počtu žiadateľov) s výmerou 148 782 ha (15 % z požadovanej výmery) prevažne individuálnym vlastníkom, v tom sú aj žiadosti nedostatočne vydokladované, alebo vybavené žiadosti, ale vlastníci neprejavili záujem prevziať užívacie práva, na základe ktorých nebolo možné fyzicky odovzdať majetok do vlastníctva, prípadne užívania. 

V súčasnej dobe vydávanie majetku vlastníkom stagnuje, pretože ide hlavne o drobné individuálne vlastníctvo lesných nehnuteľností, keď majetok v teréne nie je možné identifikovať, je prevažne v podielovom spoluvlastníctve kde sa vlastníci odmietajú združiť, poprípade vlastníci nemajú svoj majetok napriek výzve vydokladovaný. Tento stav je uvedený v tabuľke č.2.  Pokiaľ v roku 1992 na jednu kladne vybavenú žiadosť pripadlo 113 ha tak v roku 1998 je to už len 2,4 ha a v roku 2000  2,7 ha. Tento údaj zároveň dokazuje problematickosť vydávania vlastníckych a užívacích práv k drobnému a najmä neidentickému vlastníctvu
	
	Urýchlenie usporiadania vlastníctva a užívacích vzťahov neprinieslo ani prijatie zákona o katastri nehnuteľností č. l62/1995 Z.z., ustanovenia ktorého nezohľadňujú podmienky stanovené v uvedených tzv. reštitučných zákonoch. Zlepšenie situácie neprinieslo ani prijatie zákona NR SR č. 180/1995 Z.z. o niektorých opatreniach na usporiadanie vlastníctva k pozemkom v znení neskorších predpisov a zákona NR SR č. l81/l993 Z.z. o pozemkových spoločenstvách. 
	
	Tempo zavedenia poriadku do pozemkového vlastníctva pribrzdila nová organizácia miestnej štátnej správy v roku l996 a spolu s ňou likvidácia špecializovanej štátnej správy na úseku lesného hospodárstva, pozemkových úprav a katastra nehnuteľností. Obmedzené zdrojové možnosti štátneho rozpočtu spôsobujú pretrvávajúci nepriaznivý stav plnenia úloh štátu na úseku katastra nehnuteľností s ďalekosiahlymi dôsledkami do roku 2005.  

	Súčasná evidencia právnych vzťahov k lesným pozemkom je neuspokojivá. Ako už bolo uvedené v úvode, k 3l.12.2000 bolo vrátených vyše 830 tis. ha lesných pozemkov. Podľa štatistickej ročenky o pôdnom fonde v SR podľa údajov katastra nehnuteľností k 1. januáru 2001 je na štátnych organizáciách lesného hospodárstva  ešte stále evidovaných 1 599 tis. ha lesných pozemkov a na neštátny sektor vrátane majetku miest, obcí a cirkví je evidovaných len 250 tis. ha lesných pozemkov. 

	Tento stav veľmi nepriaznivo vplýva na posudzovanie usporiadania vlastníctva k lesným nehnuteľnostiam na jednej strane a daňovú zaťaženosť ŠOLH ako tzv. správcu majetku zapísaného v katastri nehnuteľností. 

Vážnym problémom je ukončenie vrátenia užívacích práv podľa IV. časti zákona o pôde. Vlastníci lesných pozemkov využívajú túto situáciu tak, že sa o majetok neprihlásia, alebo neprejavujú záujem majetok obhospodarovať v prípadoch, ak z majetku v súčasnosti neplynie výnos. Podľa súčasnej dikcie zákona im nič nebráni sa o majetok prihlásiť v budúcnosti, keď budú na náklady štátu vypestované lesné porasty prinášajúce výnos z obhospodarovania (výchovné ťažby nad 50 rokov a rubné porasty). 

1.3. Náhrady podľa zákona č. 229/1991 Zb. v štátnych organizáciách lesného hospodárstva
1.3.1. Poskytovanie náhrad

Podľa zákona č. 229/1991 Zb. o úprave vlastníckych vzťahov k pôde a inému poľnohospodárskemu majetku v znení neskorších predpisov povinnou osobou na poskytovanie náhrad za obytné budovy, hospodárske budovy a iné stavby, za trvalé porasty, živý a mŕtvy inventár je právnická osoba (právny nástupca), ktorá vec drží, alebo ju držala v čase zániku nehnuteľnosti.

Vychádzajúc z tohto ustanovenia potom táto povinnosť prislúcha štátnej organizácii lesného hospodárstva.

Povinná osoba na základe ustanovení citovaného zákona môže náhradu poskytnúť vo veciach, ktoré vlastní resp. má v správe, prípadne v podiele na imaní tejto osoby a to až do výšky hodnoty pôvodných nehnuteľností a trvalých porastov, výnimočne aj formou náhrady nákladov starostlivosti o jestvujúci porast až do času, keď bude poskytovať výnos.

Rozhodnutia súdov však vo väčšine prípadov zaväzujú povinnú osobu poskytnúť finančnú náhradu so zdôvodnením, že inak by bol rozsudok nevykonateľný. Takéto rozhodnutia nie sú v súlade s platnými právnymi predpismi.

Predmetné náhrady sú v súčasnosti vážnym problémom pre všetky organizácie lesného hospodárstva, lebo zdroje pre finančné krytie náhrad organizácie LH nevytvárajú zo zhodnoteného lesného fondu, ktorý po reštitúcii vlastníci preberajú bezplatne. Pre tieto potreby organizácie ŠL nedostávajú ani prostriedky zo štátneho rozpočtu a nezabezpečia ich ani z výsledkov svojej hospodárskej činnosti (z dôvodu stratovosti lesného hospodárstva ako celku).

1.3.2. Celkový stav v uplatňovaní náhrad

Podľa zákona č.229/1991 Zb. o pôde v znení neskorších predpisov si uplatnilo 70 žiadateľov náhradu vo výške 46 302 tis. Sk. Znalecké posudky boli vypracované pre 55 žiadateľov v hodnote 41 325 tis. Sk. Celkove boli poskytnuté náhrady pre 27 žiadateľov vo výške 13 682 tis. Sk. Podrobný prehľad je uvedený v tabuľke č. 3.

Naďalej zostáva vyrovnať náhrady 43 žiadateľom vo výške 32 620 tis. Sk, ide prevažne o prípady, kde sa účastníci nevedia dohodnúť na spôsobe úhrady, alebo sa v predmetnej záležitosti vedú súdne spory. 

1.4.	Reštitučné zákony a problémy vyplývajúce z ich realizácie 

1.4.1.	Zákon č. 229/199l Zb,. o úprave vlastníckych vzťahov k pôde a inému poľnohospodárskemu majetku v znení neskorších predpisov (Zákon o pôde)

	Napriek novelizáciám zákona o pôde je jeho realizácia pri úprave vlastníckych vzťahov stále problematická. Pri jeho tvorbe bolo cieľom usporiadanie vlastníckych vzťahov k poľnohospodárskym nehnuteľnostiam. Neboli zohľadnené špecifiká obhospodarovania lesného majetku, osobitne dlhá výrobná doba a jej vplyvy na nákladovosť a výnosovosť. Do úvahy sa nezobral stav evidencie právnych vzťahov k lesnému pôdnemu fondu, jeho rozdrobenosť a možnosť ďalšieho racionálneho obhospodarovania lesných porastov. 

a)	Nezohľadnila sa skutočnosť, že značná časť dedičov po pôvodných vlastníkoch má bydliská vzdialené od svojich majetkov a nevedia zabezpečiť jeho riadne obhospodarovanie. V prípade nevýnosových majetkov nie je záujem o ich prenájom inými subjektami obhospodarujúcimi lesné majetky.

b)	Zákon umožnil vrátenie drobných majetkov často s výmerami pod 0,50 ha s viacerými podielnikmi, tieto majetky nie sú v teréne identifikovateľné, vlastníci majú problémy s preukázaním vlastníctva, chýbajú prostriedky, ktoré je možné zabezpečiť zo štátneho rozpočtu v súlade so zákonom o pôde na spracovanie geometrických plánov, takéto lesné majetky nemožno racionálne obhospodarovať. 

c)	Doteraz nie je ujednotený výklad § 6 ods. 2 zákona ohľadne tzv. konfiškátov a ich vyňatia z konfiškácie vzhľadom na rozhodné obdobie stanovené v zákone od 28. februára l948 do 31. decembra l989. K predmetnému problému napriek  požiadaniu Ministerstva pôdohospodárstva SR Najvyšší súd SR nezaujal stanovisko.

d)	Podľa zákona o pôde treba presadzovať vrátenie užívacích práv v ucelených lesných častiach. Doterajšie skúsenosti ukazujú, že tento postup je v mnohých prípadoch zneužívaný zo strany vlastníkov, resp. ich predstaviteľov, ktorí vystupujú v ich mene. Závažným problémom tohto postupu je zváženie vhodnej formy združenia vlastníkov, ktorí takto majetok prevezmú, profesionála a manažérska úroveň predstaviteľov združenia vlastníkov, vierohodnosť predložených dokladov. Štátna organizácia lesného hospodárstva musí na druhej strane posúdiť schopnosť združenia na riadne spoločné obhospodarovanie lesného majetku štátu, neodovzdaného neštátneho majetku a neprihlásených vlastníkov, ktorý nemožno osobitne racionálne obhospodarovať v rámci ucelenej lesnej časti. 

e)	Osobitným problémom je správa a  prevod lesných odvozných ciest a iných stavieb postavených na pozemkoch súkromných vlastníkov, ktoré štátne organizácie lesného hospodárstva evidujú ako hmotný investičný majetok. Lesné odvozné cesty sú  evidované v  katastri nehnuteľností ako lesné pozemky a podľa zákona o pôde ich má spravovať Slovenský pozemkový fond. Vzhľadom na technickú a administratívnu náročnosť pri prechode do správy fondu bolo dohodnuté, že ostanú v správe štátnych organizácií lesného hospodárstva, ktoré nimi usporiadajú náhrady vyplývajúce zo zákona o pôde. 

f)	Doterajšie snahy riešiť prechod lesných ciest do vlastníctva majiteľov lesných pozemkov, ktoré im boli odovzdané legislatívnou cestou (pripravený je legislatívny zámer zákona) narážajú na rozličné názorové prekážky v rámci medzirezortného pripomienkového konania, ktoré podstatne menia pôvodný legislatívny zámer, alebo ho neúmerne komplikujú a podmieňujú novelizáciou iných zákonov. 

g)	Zákon  o pôde v snahe zmierniť následky majetkových krívd, okrem úpravy vlastníckych a užívacích práv k nehnuteľnostiam rieši predovšetkým náhrady pre oprávnené osoby, a v súvislosti s ich plnením má povinná osoba a doterajší úžívateľ povinnosť poskytnúť náhradu za podmienok stanovených v príslušných ustanoveniach zákona (§ 14,15, 16 a § 23,24).
	
h)	Náhrady podľa zákona o pôde možno poskytnúť vo veciach, ktoré povinná osoba vlastní, alebo s ktorými hospodári (§6 zákona č. 111/1990 Zb. o štátnom podniku), prípadne v podiele na imaní tejto osoby, a to do výšky hodnoty pôvodných nehnuteľností a trvalých porastov, ak sa účastníci nedohodnú inak.

1.4.2. Zákon SNR č. l38/1991 Zb. o majetku obcí v znení neskorších predpisov

	Prechod vlastníctva na obce podľa zákona č. 306/1992 Zb., ktorým sa mení a dopĺňa zákon SNR č. l38/199l Zb. o majetku obcí v znení neskorších predpisov je sťažený ich nejednoznačnou interpretáciou. 

	Závažným problémom je uplatňovanie vlastníckych práv k lesným nehnuteľnostiam obcami na základe § 2 ods. 1 zákona SNR č. l38/1991 Zb. v znení neskorších predpisov. Okresné úrady vydávali obciam dodatky k delimitačným protokolom k prechodu majetku na obce, na základe ktorých im správy katastra nehnuteľností priznávajú vlastníctvo. Takéto lesné nehnuteľnosti obce v skutočnosti nikdy nevlastnili ani nespravovali. 

	Dodatky k delimitačným protokolom a vydávanie listov vlastníctva sú v rozpore s § 3 písm. a) zákona, ktorý negatívne vymedzuje, že vlastníctvom obce sa nestáva majetok, ktorý môže byť výlučne vo vlastníctve štátu. Medzi takýto majetok v zmysle čl. 10 Ústavy ČSFR č. 100/1960 Zb. v znení neskorších ústavných zákonov, kedy bol prijatý aj zákon č. l38/199l Zb. v znení neskorších predpisov, patril aj základný lesný fond. Pri takomto prechode majetku štátu sa porušil aj § 1 ods. 4 zákona č. 6l/1977 Zb. o lesoch v znení neskorších predpisov. 

1.4.3.	Zákon NR SR č. 282/1993 Z.z. o zmiernení niektorých majetkových krívd spôsobených cirkvám a náboženským spoločnostiam 

	Problémy pri prevode majetku cirkví a iných náboženských spoločností podľa zákona č. 282/1993 Z.z. o zmiernení majetkových krívd spôsobených cirkvám a náboženským spoločnostiam vznikli v súvislosti s vydaním majetku Ostrihomského arcibiskupstva a Ostrihomskej kapituly a verejných základín (študijné, univerzitné, cirkevné). 

	V prvom prípade sa postupuje podľa § 2 zákona č. 282/1993 Z.z., preto sa majetok Ostrihomského arcibiskupstva a Ostrihomskej kapituly právnym subjektom rímskokatolíckej cirkvi nevydal (približne 8 tis. ha), aj keď existuje precedens síce pri poľnohospodárskej pôde, keď pri rozhodnutí Krajského súdu v Bratislave vo veci vedenej na Okresnom súde Nové Zámky pod sp. zn. 7C 83/95 v rozsudku zo dňa l0. 9. 1996 súd vydal jednoznačný právny názor, že oprávnenými osobami na vrátenie hnuteľností nachádzajúcich sa na území Slovenskej republiky, ktoré sú zapísané v pozemkových knihách na zahraničné subjekty, je príslušné biskupstvo, na území ktorého sa nehnuteľnosť nachádza. 

	V druhom  prípade verejné základiny (približne l5 tis. ha) podľa nášho názoru nemožno pokladať za právne subjekty cirkvi, lebo zanikli na základe zákona č. 29/1951 Zb., ktorým sa určuje štátny rozpočet ČSR na rok l951 a ich majetky boli začlenené do štátnych majetkov. Prechod nehnuteľností do vlastníctva štátu podľa citovaného zákona teda nie je reštitučným titulom podľa § 4 ods. 2 zákona č. 282/1993 Z.z., a preto by sa cirkvi nemali vydať. 

	Napriek uvedenému Okresný súd v Martine l5. 8. l995 rozhodol o povinnosti toho času Severoslovenských lesov, š.p. Žilina, ktorý následne potvrdili odvolacie súdy, vydať nehnuteľnosti (o výmere približne 7 tis. ha) Slovenského univerzitného fondu v Kláštore pod Znievom navrhovateľovi Rímskokatolíckemu biskupstvu v Banskej Bystrici. 

1.4.4. Zákon č. 293/1992 Zb. o úprave vlastníckych vzťahov k nehnuteľnostiam

	Osobitným problémom bolo uplatňovanie vlastníckych práv k lesným nehnuteľnostiam podľa zákona č. 293/l992 Zb. o úprave vlastníckych vzťahov k nehnuteľnostiam. Takýmto spôsobom si vlastnícke práva k nehnuteľnostiam uplatňovali niektoré spoločenstvá, obce, ale aj fyzické osoby. 

	Osvedčenia o vydržaní majetku vydával notár len na základe vyjadrenia dvoch svedkov bez akýchkoľvek dôkazných prostriedkov a dodržania ustanovenia § 63 zákona č. 323/1992 Zb. v znení neskorších predpisov, keď mal požadovať vyhlásenia od dotknutého vlastníka (užívateľa) nehnuteľnosti a obecného (mestského) úradu, v obvode ktorého sa nachádza, o tom, že nemajú k vzniku uvedeného práva subjektu výhrady. 

	Spoločenstvá, obce a fyzické osoby na základe osvedčenia žiadali vydať hlavne tzv. konfiškovaný majetok podľa nariadenia vlády č. 104/1945 Zb. o konfiškovaní a urýchlenom rozdelení pôdohospodárskeho majetku Nemcov, Maďarov, ako aj zradcov a nepriateľov Slovenského národa, hoci tento majetok nikdy neužívali, ani nevlastnili. 

	Takéto osvedčenia boli vydané v mnohých prípadoch, napr. pre Urbariát Vyšná a Nižná Jablonka, Urbariát Sečovská Polianka, Lesné spoločenstvo Miklušovce,  mesto Prešov, Korunková a Slanské Vrchy o výmere približne l5 tis. ha. Väčšina týchto prípadov nie je súdne doriešená. 

	Nápravu pri vydávaní osvedčení riešia zákony č. 393/2000 Z.z. a 397/2000 Z.z. ktorými sa menia a dopĺňajú zákony č. 293/1992 Zb. a 323 /1992 Zb. v znení neskorších predpisov. 

II. Lesný pôdny fond užívaný štátnymi organizáciami lesného hospodárstva
2.1. Prehľad o užívaní lesného pôdneho fondu

Štátne organizácie lesného hospodárstva SR k 31. 12. 2000 užívali 1 209 701 ha lesného pôdneho fondu, čo z celkovej výmery LPF SR 1 998 000 ha (stav k 31. 12. 2000 podľa PIL) predstavuje 61 %. Z toho organizácie, ktorých zakladateľom, resp. zriaďovateľom je MP SR, užívajú približne 92  %, Ministerstvo obrany SR 6 % a školské lesy 1,3 %. Prehľad o užívanej výmere je uvedený v tabuľke č. 4 a 5 a znázornený v grafe č. 4.

Z celkovej užívanej výmery je vo vlastníctve SR približne 850 tis. ha (70 %)  z toho je sporných 15 tis. ha (1,8 %).

Vo vlastníctve neštátnych subjektov v užívaní štátnych organizácií lesného hospodárstva je  približne 360 tis. ha (30 % z užívanej výmery), z toho v zmluvnom nájme od 2 326 neštátnych subjektov, ktorým už lesy boli vydané 50 tis. ha (14 %), požiadané o vrátenie vo vybavovaní 144 416 ha (40 %) vo vlastníctve asi 44 tis. subjektov  a nepožiadané o vydanie 165 tis. ha (46 %).

Z celkovej výmery vo vlastníctve neštátnych subjektov je požiadané o vydanie:
•	 97 223 ha (67 %) v súkromnom vlastníctve 42 724 žiadateľov, 
•	34 547 ha (24 %) vo vlastníctve 808 pozemkových spoločenstiev, 
•	2 621 ha (2 %) vo vlastníctve 69 miest a obcí, 
•	9 936 ha (7 %) vo vlastníctve 428 subjektov cirkví alebo náboženských spoločností a 
•	89 ha vo vlastníctve 2 iných subjektov. 

Z uvedených údajov je evidentne vysoký podiel výmery lesných pozemkov, o ktoré ich vlastníci nepožiadali povinné osoby o vydanie majetku  (l3,7 % z celkovej užívanej výmery), ale aj vysoký počet žiadateľov (viac ako 8 %) rozdrobeného lesného majetku, keď na jedného v priemere pripadá 2,27 ha, čo poukazuje na problematickosť prinavracania takéhoto majetku, ako aj na potrebu združovania sa vlastníkov do väčších celkov. 

2.2. Obhospodarovanie neštátnych neodovzdaných lesov

	Štátne organizácie lesného hospodárstva  obhospodarujú v súčasnosti (so stavom k 31.12000) celkom 309 543 ha neštátnych neodovzdaných lesov. Ide o pozemky hlavne vo vlastníctve fyzických osôb, v menšej miere sú zastúpené bývalé urbárske a iné spoločenstvá, ešte v menšom iní vlastníci, ktorých pozemky sú v tzv. nútenom nájme na neurčenú dobu. 

	Na jednej strane má užívateľ - povinná osoba s použitím inštitútu starostlivosti riadneho hospodára  povinnosť  tieto lesy riadne obhospodarovať, na strane druhej ide vo väčšine prípadov o porasty nekvalitné s prevahou drevinových sortimentov ťažko realizovateľných na trhu, vzniká vysoká strata, pretože len samotné náklady na povinnú výchovnú ťažbu prevyšujú možné tržby z predaja napadnutých sortimentov. Ide prevažne o okresy na juhu a východe Slovenska. Na druhej strane vo výnosových oblastiach stredného a severného Slovenska vlastníci neodovzdaných lesov zakazujú vykonávať ťažbu dreva. 

	Celkové vlastné náklady na pestovnú činnosť v neštátnych neodovzdaných lesoch v roku 2000 predstavovali čiastku 140 mil. Sk a náklady na ťažbovú činnosť 410 mil. Sk, čo celkove predstavuje čiastku 550 mil. Sk.  Celkové výnosy z lesníckej činnosti v uplynulom roku dosiahli výšku 335 mil. Sk, čím sa celkove vyprodukovala strata vo výške 215 mil. Sk.

	Možno konštatovať, že hospodárenie v neštátnych neodovzdaných lesoch je stratové . Nie je možné v plnom rozsahu realizovať ťažbu dreva s následným zhodnotením z predaja vyrobených sortimentov v dôsledku zábrany zo strany domnelých vlastníkov, v mnohých prípadoch aj obecných úradov. Toto tvrdenie je možné dokumentovať skutočnosťou, že v týchto porastoch je priemerná ťažba 1,1 až 1,3 m3 na ha,  pričom v porastoch s normálnym režimom hospodárenia sa dosahuje  priemerná ťažba okolo 3 m3 na ha. Aj v prípade priaznivého hospodárenia (dobré dôchodkové pomery) sa musí dosiahnutý výnos deponovať v prospech vlastníka (aj neznámeho). Tieto okolnosti neraz vytvárajú podmienky na rôzne špekulatívne prístupy zo strany vlastníkov k procesu reprivatizácie. 

	V ďalšom období nebude možné na neobmedzenú dobu zveľaďovať súkromný majetok z verejných zdrojov. 

III. Návrh na riešenie usporiadanie vlastníckych a  užívacích práv k lesným   nehnuteľnostiam

3.1. Legislatívne riešenie 

	Na základe uvedeného možno konštatovať, že možnosti usporiadať vlastnícke a užívacie vzťahy k lesnému fondu, obytným hospodárskym budovám a stavbám slúžiacim lesnej výrobe podľa zákona o pôde sú v súčasnosti vyčerpané, situáciu neriešia ani náhradné riešenia, podľa ktorých je snaha tento proces ukončiť. Jednoznačným a systémovým riešením by bola novelizácia  zákona o pôde. Čiastočným riešením môže byť korigovanie niektorých ustanovení zákona o pôde v pripravovanom lesnom zákone. 

	Riešenie tejto problematiky môže spriechodniť aj pripravovaná novelizácia zákona č. l80/1995 Z.z. o niektorých opatreniach na usporiadanie vlastníctva k pozemkom v znení neskorších predpisov a zákona č. l8l/1995 Z.z. o pozemkových spoločenstvách. 

3.2. Iné riešenia 

	Iné riešenia môžu len čiastočne, ale nie systémovo tento proces spriechodniť. Pôjde najmä o odstránenie nedostatkov výstupov usporiadania vlastníckych práv k pozemkom podľa zákona č.180/199l Z.z. v znení neskorších predpisov a navrhnúť ich efektívne vyhotovovanie a využitie vo vzťahu k usporiadaniu vlastníctva a užívania lesných pozemkov podľa reštitučných zákonov. 

	Prispôsobenie ucelených lesných častí na vrátenie užívacích práv podľa výstupov na usporiadanie vlastníckych práv k pozemkom bez vymerania jednotlivých pozemkov. 

	Vytvorenie funkčných združení vlastníkov lesných pozemkov schopných obhospodarovať majetok neznámych a neprihlásených vlastníkov v rámci ucelenej lesnej časti, ak tento majetok predstavuje menej ako 50 % celkovej výmery. 

	Zabezpečenie zmien v evidencii vlastníckych a užívacích práv, ktoré vznikli realizáciou reštitučných zákonov v katastri nehnuteľností.