Dôvodová  správa

Text Európskeho dohovoru o ochrane audiovizuálneho dedičstva (ďalej len „dohovor“) a Protokol o ochrane televíznej produkcie (ďalej len „protokol“) sú výsledkom viacročných rokovaní výborov Rady pre kultúrnu spoluprácu a Riadiaceho výboru pre masmédia. Členské štáty Rady Európy a ostatní signatári Európskeho kultúrneho dohovoru podpisom oboch dokumentov vyjadrujú svoj záväzok a zodpovednosť zachovávať, obnovovať a sprístupňovať európske audiovizuálne kultúrne dedičstvo.

V súčasnosti sa výraz audiovizuálne dedičstvo netýka len filmov, ale aj televíznych programov, videonahrávok a v poslednom čase stále viac multimediálnych a interaktívnych produktov nových technológií.  V dohovore zámerne nie je uvedený odkaz na žiadne konkrétne médium, aby sa zabezpečilo, že bude uplatniteľný aj na všetky nové formy audiovizuálneho prejavu.
Nie každá oblasť ochrany kultúrneho dedičstva má za sebou desaťročia trvajúci a usmernený vývoj, niektoré zložky tohto dedičstva - technické a technologické prostriedky ich vzniku - sú novodobého pôvodu. Napríklad nové možnosti uchovávania obrazu a zvuku vznikajú takpovediac každým dňom, čo predpokladá trvalo sa zdokonaľujúce nielen organizačné a inštitucionálne zázemie, ale najmä zodpovedajúcu legislatívu.
Dohovor a protokol sú chýbajúcim článkom spoločnej legislatívy, pretože vo väčšine členských štátov je ochrana audiovizuálneho dedičstva zabezpečená výlučne prostredníctvom dobrovoľného uschovávania. Ponechanie voľného výberu medzi tým, čo je potrebné uschovať a čo je možné považovať za nepodstatné, malo pre audiovizuálne dedičstvo veľmi nepriaznivé následky. 
1. Súčasný stav
	V súčasnosti je ústredným orgánom štátnej správy na úseku archívov Ministerstvo vnútra SR. Podľa  26 ods. 1 zákona SNR č. 149/1975 Zb. o archívnictve v znení neskorších predpisov môžu so súhlasom ministerstva vnútra organizácie celoštátneho významu z oblasti informácií, kultúry a vedy, cirkvi a náboženské spoločnosti a vysoké školy zriaďovať a spravovať osobitné archívy. Podľa  13 ods. 1 uvedeného zákona patrí do pôsobnosti ministerstva vnútra organizovanie archívnictva a dozor nad ním. V rámci tejto pôsobnosti vo vzťahu k osobitným archívom zjednocuje ich odbornú činnosť a metodiku archívnej práce a dozerá na dodržiavanie predpisov o skartačnom konaní. Z uvedeného vyplýva, že každý zriaďovateľ archívu, teda aj osobitného archívu, musí vo svojej pôsobnosti zabezpečiť plnenie povinností ustanovených zákonom.

Vývoj spoločenských, politických a ekonomických vzťahov v Slovenskej republike poukázal na neudržateľnosť a neprimeranosť niektorých zásad a ustanovení doterajšej právnej úpravy. V súčasnosti u nás neexistuje všeobecne záväzný právny predpis, ktorý by komplexne upravoval podmienky uchovávania filmových a audiovizuálnych diel a určoval tzv. povinný depozit. Parciálne túto úlohu plní Slovenský filmový ústav v rámci Národného filmového archívu. Podmienky finančného a organizačného zabezpečenia ochrany audiovizuálnych diel boli počas uplynulých desaťročí podcenené a až v roku 2001 prijalo ministerstvo kultúry návrh komplexného riešenia priestorového a technického zabezpečenia Slovenského filmového ústavu, naďalej však chýbajú dostatočné finančné zdroje tak na akvizičnú činnosť, ako aj na základný historický a archívny výskum. 
Povinnosť zákonného uschovávania vyplýva okrem iného aj z riadneho členstva Slovenskej republiky (od apríla 2001) vo FIAF – asociácii združujúcej najvýznamnejšie národné filmotéky a filmové archívy sveta.
Legislatívne nedoriešenou oblasťou uchovávania audiovizuálnych diel je časť produkcie určenej pre televízne vysielanie, ktorej výrobcami sú televízni producenti a iné osoby. Povinnosť archivovať tieto diela má iba Slovenská televízia, nie sú však vytvorené náležité podmienky tohto uchovávania. Legislatívne nie je pokrytá predovšetkým sféra tých subjektov, ktoré vysielajú na základe licencie.
Z ustanovení zákona č. 1/1996 Z. z. o audiovízii je zrejmé, že obsah zákona výrazne zaostáva za deklarovaným účelom. Pre potenciálneho slovenského výrobcu audiovizuálneho diela je tento zákon iba návodom na to, čo musí konať alebo čoho sa má zdržať v prípade, že už audiovizuálne dielo vyrobil. Novelizáciou tohto zákona je nevyhnutné ustanoviť povinný register audiovizuálnych (kinematografických) diel a uzákoniť povinný depozit rozmnoženín slovenských kinematografických diel. 
Nedostatky v oblasti uchovávania filmových a audiovizuálnych dokumentov ministerstvo kultúry navrhuje riešiť zákonom o Slovenskom audiovizuálnom fonde, podľa ktorého by bol Slovenský filmový ústav organizáciou na zabezpečenie úloh evidencie, dokumentácie, archivácie filmových a audiovizuálnych diel v zmysle povinného depozitu audiovizuálnych diel vznikajúcich v slovenských produkčných spoločnostiach, prípadne v koprodukcii. Zároveň je nutné postupne vytvárať v Slovenskom filmovom ústave finančné, technické a prevádzkové podmienky na optimálne fungovanie Národného filmového archívu, dokumentáciu a knižničné služby. Zlepšeniu týchto funkcií a rozvoju archívneho výskumu v tejto oblasti by mal pomôcť aj pripravovaný zákon a archívoch a registratúrach.
Významnú úlohu pri zachovaní kultúrneho dedičstva plnia osobitné archívy, ktoré sú so súhlasom Ministerstva vnútra SR vytvorené v rezortoch a ústredných (rezortných) organizáciách. V oblasti kinematografie je to Národný filmový archív a v oblasti televíznej produkcie Slovenská televízia.
 
Národný filmový archív (ďalej len NFA) je najstaršou a z hľadiska významu zbierok najdôležitejšou súčasťou Slovenského filmového ústavu (SFÚ), štátnej príspevkovej organizácie v pôsobnosti MK SR. Ochrana, odborné spracovávanie, ošetrovanie a sprístupňovanie kinematografického kultúrneho dedičstva je primárnym poslaním a činnosťou Slovenského filmového ústavu v zmysle jeho zriaďovacej listiny.
NFA sústreďuje, uchováva a odborne spracúva zbierky filmových materiálov (originálne materiály i kópie) k takmer štyrom stovkám slovenských celovečerných hraných filmov a viac ako trom tisícom krátkometrážnych dokumentárnych, spravodajských, animovaných a vzdelávacích filmov, filmových periodík, historických filmových materiálov a fragmentov spred roku 1945, ako aj 73 unikátnych titulov z produkcie spoločnosti Školfilm.  Celkový počet filmových titulov v zbierkach NFA je viac ako 12 500 diel, ku ktorým SFÚ archivuje nielen filmové kópie (resp. originálne materiály pri slovenských filmoch), ale aj dokumentačné a ďalšie sprievodné materiály. 
	Zbierky Národného filmového archívu, ktorého správcom je SFÚ, sú súčasťou národného kultúrneho dedičstva a zbierkového fondu Slovenskej republiky, pričom v kontexte slovenských archívov má národný filmový archív - vzhľadom na povahu zbierok a ich unikátnu historickú hodnotu - postavenie osobitného archívu.
Vznikom Slovenského filmového ústavu - národného kinematografického centra v roku 1991 (od 1.8.1999 Slovenský filmový ústav) dostal NFA zodpovedajúce inštitucionálne postavenie, ale organizácii sa nevenovala primeraná pozornosť a neboli vytvorené finančné a investičné predpoklady pre zásadné zlepšenie priestorového zabezpečenia NFA zo strany zriaďovateľa (MK SR). V roku 1996 došlo takmer k ovládnutiu najvýznamnejšej časti NFA (zbierky slovenských filmov) a k zneužitiu štátnych finančných prostriedkov súkromnou spoločnosťou. Po roku 1998 nové vedenie SFÚ v spolupráci s MK SR zamedzilo likvidácii a neoprávnenému nakladaniu so zbierkovými fondmi SFÚ. Doterajšie riešenia priniesli však pre filmový archív iba elimináciu hrozby jeho likvidácie a čiastkové zlepšenie podmienok pre uskladnenie malej časti archívnych fondov.
	Medzi prioritné  aktivity súčasného vedenia organizácie patrí štandardizovanie podmienok, ktoré súvisia s ochranou a archiváciou národných filmových zbierok, ostatných fondov a príslušnej dokumentácie. Napriek rekonštrukcii vlastných skladových priestorov na Grösslingovej ulici 32 nie je ich priestorová kapacita dostačujúca, z tohto dôvodu je veľká časť filmového materiálu uložená v detašovaných skladoch (kryty CO). Väčšina z detašovaných skladových priestorov SFÚ je iba provizórnym riešením, pretože nie sú primárne určené na skladovanie filmov, ani nie sú vybavené takými technológiami, ktoré by zabezpečovali potrebné podmienky na uchovávanie filmového materiálu (klimatizácia, stála vlhkosť, posuvné regály, prehliadačky filmov a iné prídavné technické a logistické zariadenia).
V roku 2002 bol vypracovaný návrh komplexného riešenia priestorového a technického vybavenia národného filmového archívu SFÚ. Po dôkladnej analýze aktuálneho stavu a možných riešení sa konštatovalo, že zabezpečenie potrebných podmienok na ochranu, odborné spracovanie a sprístupňovanie národného kultúrneho dedičstva je nevyhnutne spojené s rekonštrukciou a modernizáciou sídelnej budovy SFÚ z roku 1943. Projekt Modernizácie a prestavby budovy SFÚ bol odsúhlasený a uznesením vlády č. 782/2001 zaradený do Programu verejných prác na roky 2002 – 2005.  Na jeho realizáciu boli vyčlenené finančné prostriedky vo výške 52, 6 mil. Sk.   
Pri súčasnom rozsahu aktivít, ktoré SFÚ zabezpečuje, je existujúci počet pracovníkov nedostatočný a vyžaduje kumuláciu mnohých činností. Zvýšené personálne aj finančné nároky si vyžaduje spracovanie filmových a dokumentačných materiálov prevzatých zo Štúdia Koliba, a.s. v roku 2001. Predpokladom kvalitnejšieho poskytovania služieb, ktoré SFÚ vykonáva, je zlepšenie odborno-technického vybavenia pracoviska NFA (potreba prepisového zariadenia ap.) a najmä digitalizácia archívnych fondov (prepis na nosiče, ktoré nepodliehajú zmenám času ani klimatických podmienok a zároveň umožňujú oveľa operatívnejšie a takmer neobmedzené využívanie - predovšetkým v prípade unikátnych historických materiálov).

	Nasledovná tabuľka vyjadruje súčasný stav a strednodobý výhľad finančnej náročnosti uschovávania a uchovávania audiovizuálnych diel na základe povinností, ktoré NFA vyplývajú zo zákona Slovenskej národnej rady č. 149/1975 Zb. o archívnictve v znení neskorších predpisov. 
 
Ekonomické ukazovatele NFA v tis. Sk
| Rok 2002 | Rok 2003 | Rok 2004
Položka | Náklady | Výnosy | Príspevok | Náklady | Výnosy | Príspevok | Náklady | Výnosy | Príspevok
Činnosť NFA-bežná | 8.000 | 3.000 | 5.000 | 8.480 | 900 | 7.580 | 8.988 | 1.000 | 7.988
Dokumentácia –bežná | 3.580 | 1.580 | 2.000 | 3.795 | 474 | 3.321 | 4.022 | 500 | 3.522

Kompletizácia
spravod. filmu

3.610

300

3.310

3.060

200

2.860

1.250

100

1.150

Projekt SK CINEMA | 1.950 | 650 | 1.300 | 1.000 | 0 | 1.000 | 1.200 | 0 | 1.000

Digitalizácia 
dokument. zbierok

1.142

42

1.100

1.200

50

1.150

1.300

50

1.250

Technológie | | | | 5.000 | 0 | 5.000 | 3.500 | 0 | 3.500

Digitalizácia celoveč.
animov.a ďal.filmov

2.000

150

1.850

4.000

150

3.850

Archívy–Špitálska ul. | | | | 1.000 | 200 | 800 | 1.000 | 200 | 800
Doplnenie počtu odbor. prac. | | | | 1.490 | 0 | 1.490 | 1.789 | 0 | 1.789
S p o l u | 18.282 | 5572 | 12.710 | 27.025 | 1.974 | 25.051 | 27.059 | 2.000 | 25.059
Zdroj: SFÚ, máj 2002

Vysvetlivky k tabuľke:
Predpokladaný pokles tržieb v roku 2003 bude spôsobený  prijatím zákona o audiovizuálnom fonde, podľa ktorého pre SFÚ z predaja práv k slovenským filmom prináleží len 30% tržieb oproti roku 2002, kedy SFÚ prináležalo 100% tržieb.
V štruktúre plánovaných činností – t.č. 2 kontrakty a 3 projekty VPS predstavujú štátny príspevok vo výške 12 710 Sk.
V roku 2003 a 2004 projekty pokračujú, pretože sú to viacročné postupné činnosti smerujúce k spracovaniu archívnych zbierok, ich digitalizácie, prebalenia, ošetrenia a uchovania s tým, že zároveň časť z nich bude dostupná pre verejnosť prostredníctvom internetu. Zároveň sa katalogizácia a uchovávanie zbierok realizuje v elektronickej podobe – v informačnom systéme SKCINEMA.
Na realizáciu týchto činností je nevyhnutné doplnenie počtu odborných pracovníkov Národného filmového archívu a jeho dvoch oddelení – oddelenia filmového archívu a oddelenia dokumentácie a knižničných služieb. Preto je v roku 2003 naplánovaný nárast o 5 pracovníkov a v roku 2004 o 6 pracovníkov (celkom 11). 
Z uvedeného je zrejmé, že pre roky 2003, 2004 a nasledujúce je minimálnym základným príspevkom štátu pre plnenie úloh Národného filmového archívu ako osobitného archívu nevyhnutný štátny príspevok vo výške 25 000 tis. Sk (inflačný medziročný nárast  je vo výške 6%).                  

Slovenská televízia počas svojej vyše 45-ročnej histórie vytvorila veľké množstvo audiovizuálnych diel, ktoré majú historickú a kultúrnu hodnotu a sú súčasťou národného kultúrneho dedičstva. Archív Slovenskej televízie je od roku 1992 členom medzinárodnej organizácii televíznych archívov  FIAT/IFTA.
V roku1996 STV investovala do modernizácie a vybudovania nových depozitných priestorov pre najvzácnejšie filmové materiály a videokazety. Napriek niekoľkomiliónovej investícii pretrváva stav dlhodobého odsúvania komplexného riešenia nahromadených problémov a  pre nedostatok financií postupne vznikajú nové problémy.

Nevhodné podmienky na dlhodobé uchovávanie vzácnych archívnych relácií zaznamenaných filmovou technológiou sa prejavili na ich súčasnom fyzickom stave.  Množstvo filmov je napadnutých tzv. octovým syndrómom (niektoré filmy sú zmrštené, napadnuté pliesňou a rozsypávajú sa na zlepkách). Súčasné technické vybavenie filmotéky STV má v priemere 25 rokov, je dávno po morálnej i fyzickej životnosti, čo sa prejavuje značnou poruchovosťou. Z hľadiska celkovej ochrany filmov je nevyhnutné, aby každý filmový nosič prešiel mechanickou a vizuálnou kontrolou s následnou opravou a údržbou. 
Z technologického hľadiska sú najviac ohrozené televízne relácie zaznamenané na 2-palcových videonosičoch typu "A", pretože uvedená technológia je v zániku od konca 70-tych rokov. Pre akútny nedostatok finančných prostriedkov STV zastavila hromadný prepis A-pásov na súčasný vysielací formát - BTC digitál. V  tejto súvislosti treba pripomenúť, že v súčasnosti už aj relácie zaznamenané na 1-palcových videonosičoch typu "C" patria k archaickým a v dohľadnom čase sa budú musieť prepísať na perspektívny nosič (BTC digitál).
Archív STV je v zmysle zákona SNR č.149/1975 Zb. o archívnictve najväčším  a zatiaľ jediným televíznym osobitným archívom v oblasti televíznej produkcie. Slovenská televízia pripravuje dlhodobú stratégiu na komplexné a systémové riešenie ochrany, údržby a sprístupnenia archívnych dokumentov a koncepčný materiál zaoberajúci sa digitalizáciou archívneho fondu STV.

Náklady Archívu STV 
vyplývajúce z plnenia povinností stanovených zákonom č. 149/1975 Zb.

Položka | | Náklady
Prepisy zastaralých magnetických nosičov | ročne | 2.000.000,-Sk
Technické vybavenie počítačmi | ročne | 300.000,-Sk
Technologické vybavenie oddelení Archívu | ročne | 3.500.000,-Sk
Ochrana deponovaných materiálov | ročne | 500.000,-Sk
Moderné obaly filmov | ročne | 500.000,-Sk
Čiarový kód pre jednotlivé typy fondov | | 500,000,-Sk
Popis, dokumentovanie a sprístupňovanie fondov | ročne | 100.000,-Sk
Publikačná a informačná činnosť Archívu STV | ročne | 100.000,-Sk
Digitalizácia a zavedenie metadát | | 60.000.000,-Sk
Postupná modernizáciu pridelených depozitov (kompaktné regále, EPS ap.) | | 3.000.000,-Sk
Spolu | | 70.500.000,- Sk
Z toho náklady na prevádzku | ročne | 10.000.000,- Sk
Zdroj: Archív STV, máj 2002

Zvýšené nároky na štátny rozpočet Slovenského filmového ústavu a Slovenskej televízie vyplývajú z plnenia zákonom stanovených povinností (zákon Slovenskej národnej rady č. 149/1975 Zb. o archívnictve v znení neskorších predpisov), a teda nemajú priamy súvis s návrhom na podpis deklarácie a protokolu.
Záver
Audiovizuálna produkcia predstavuje pamäť budúcich generácií o minulosti.  Preto musí byť aj naďalej dostupná všetkým zainteresovaným stranám; ako vzdelávací, kultúrny a historický materiál zobrazujúci zmeny v spoločnosti. 

V  90. rokoch  viaceré produkčné spoločnosti zanikli alebo zmenili predmet svojej činnosti, a tak mnohé audiovizuálne diela, ktoré vyrobili, sa nenávratne nestali súčasťou národného filmového archívu.

V záujme zachovania audiovizuálneho dedičstva, ako aj v súlade s požiadavkami na ochranu európskeho audiovizuálneho dedičstva je potrebné pristúpiť k  dohovoru a protokolu a uzákoniť povinný depozit rozmnoženín audiovizuálnych diel.

Kultúrne dedičstvo je konštantou, ktorá garantuje pretrvanie našej národnej
identity, v rozširujúcom sa spoločenstve národov a regiónov Európy. Zásada ochraňovať kultúrne dedičstvo je zakotvená v Ústave SR a preto je obzvlášť dôležité, aby tieto kultúrne hodnoty boli zachované v celej svojej rozmanitosti.
	
Ochrana audiovizuálnych diel, ako súčasti kultúrneho dedičstva, je zakotvená aj v Deklarácii Národnej rady Slovenskej republiky o ochrane kultúrneho dedičstva z 28. 2. 2001. Vláda SR schválila uznesením č. 311/2002 z 27. 3. 2002 návrh opatrení na realizáciu zámerov Deklarácie NR SR o ochrane kultúrneho dedičstva, v ktorom sú zakotvené úlohy ochrany audiovizuálneho dedičstva Slovenskej republiky.
	Európsky dohovor o ochrane audiovizuálneho dedičstva Európy  a Protokol o ochrane televíznej produkcie predstavujú výraz európskych krajín zosúladiť princípy a ciele ochranárskej politiky v oblasti audiovizuálneho dedičstva, ktoré je spoločným majetkom všetkých Európanov.

	Podpisom Európskemu dohovoru o ochrane audiovizuálneho dedičstva Európy a  Protokolu o ochrane televíznej produkcie sa Slovenská republika zaradí medzi krajiny, ktoré uznávajú spoločný odkaz európskeho kultúrneho dedičstva a zaväzujú sa podieľať na jeho ochrane.