PREDKLADACIA SPRÁVA

	Materiál sa predkladá ako iniciatívny v súvislosti s napĺňaním cieľov zahraničnej politiky SR, medzi ktorej priority patrí aj podieľanie sa na úsilí medzinárodného spoločenstva brániť šíreniu zbraní hromadného ničenia (ZHN). Táto iniciatíva vychádza z vývoja na medzinárodnej scéne v poslednom období, ktorý reflektuje uvedomenie si potreby výrazne dôslednejšie, v porovnaní s doterajšou praxou, naplniť ustanovenie článku IV „Dohovoru o zákaze vývoja, výroby a hromadenia zásob bakteriologických (biologických) a toxínových zbraní a o ich zničení“ (ďalej iba „dohovor“). Uvedený článok zaväzuje zmluvné štáty dohovoru „prijať v súlade so svojím ústavným postupom všetky nevyhnutné opatrenia na zákaz a zamedzenie vývoja, výroby a hromadenia, získavanie alebo prechovávanie agensov, toxínov, zbraní, zariadení a nosičov uvedených v článku I dohovoru, a to kdekoľvek na území takého štátu pod jeho jurisdikciou alebo pod jeho kontrolou“.

Predmetný dohovor nemá, na rozdiel od ostatných základných noriem medzinárodného práva, týkajúcich sa ZHN, verifikačný mechanizmus a ani niekoľkoročné rokovania zmluvných štátov dohovoru nepriniesli výsledok v tomto smere. Základnými vlastnosťami biologických zbraní je pritom relatívne ľahký prístup k látkam, z ktorých môžu byť vyrobené, a jednoduchý proces ich produkcie, skladovania a tým aj ukrytia pred odhalením ich vlastnenia. Dnes sú preto považované za potenciálne nebezpečnejšie ako chemické a jadrové zbrane.

Závery výročnej konferencie zmluvných štátov dohovoru z novembra 2003 preto obsahujú odporúčania vykonať revíziu existujúcej legislatívy v danej oblasti, novelizovať ju, resp. prijať nové úpravy v súlade s naplnením čl. IV dohovoru. Tieto myšlienky sú bližšie rozpracované v „Stratégii EÚ proti šíreniu zbraní hromadného ničenia a ich nosičov“ (ďalej iba „Stratégia“), prijatej na summite EÚ v decembri 2003, ktorá je venovaná všetkým kategóriám ZHN a súvisiacim otázkam. Stratégia preto obsahuje konkrétny záväzok posilniť legislatívu EÚ a národné legislatívy členských krajín v oblasti kontroly tovarov a technológií dvojakého použitia. Okrem iného tiež vyzýva na zvýšenie spolupráce medzi inštitúciami verejného zdravotníctva a štruktúrami majúcimi vplyv na zabezpečenie nešírenia látok zneužiteľných na výrobu biologických zbraní. 

Predmetná úloha sa stala tiež otázkou naplnenia rezolúcie Bezpečnostnej rady OSN 1540 z 28. 4. 2004, ktorá explicitne žiada o prijatie vnútroštátnych legislatívnych opatrení týkajúcich sa zákazu zbraní hromadného ničenia vo vzťahu k neštátnym subjektom a teroristickým účelom. 

Otázka vykonávania záväzkov dohovoru na základe prijatia a realizácie komplexu vnútroštátnych opatrení bude predmetom posudzovania 6. hodnotiacej konferencie zmluvných štátov dohovoru v r. 2006. Najneskôr do jej konania je nutné vyriešiť všetky zásadné otázky na národnej úrovni. Súvisí to aj so skutočnosťou, že SR sa ako členský štát EÚ podieľa na aktivitách únie presadzujúcej zákaz biologických zbraní v celej šírke danej problematiky. Od nových členských krajín EÚ sa očakáva urýchlené dosiahnutie približne jednotných štandardov v rámci únie tak, aby EÚ mohla ako celok dôraznejšie presadzovať politiku nešírenia ZHN a stupňovať aktivity rozpracované v „Akčnom pláne pre implementáciu základných princípov Stratégie“. Tieto otázky sa vzhľadom na ich komplexné bezpečnostné implikácie v ostatnom čase stali tiež predmetom výrazného záujmu Severoatlantickej aliancie a koalície boja proti terorizmu. 

Vykonávanie dohovoru nie je možné chápať iba v úzkom zmysle zákazu biologických zbraní ako takých. Ide o oveľa širší komplex otázok spojených s kontrolou nad látkami a aktivitami, ktoré sú potenciálne využiteľné pre vývoj, výrobu a použitie takýchto zbraní. Efektívna implementácia musí byť založená na systéme účinnej kontroly exportu tovarov dvojakého použitia a tiež na mechanizme poskytovania povolení pre prácu s nebezpečnými látkami v rámci SR. Cieľom je dosiahnuť v SR administratívny a právny stav zabezpečujúci komplexný, účinný a efektívny dozor nad nimi tak, aby bola v čo najväčšej miere eliminovaná možnosť ich zneužitia na zakázané aktivity. Orientovaný musí byť dovnútra štátu i vo vzťahu k medzinárodnému šíreniu zbraní hromadného ničenia. Predmetná úloha si vyžaduje určenie gestora, resp. národný orgán koordinujúci aktivity zamerané na prijatie potrebných legislatívnych opatrení a ich vykonávanie v praxi. Ustanovenie národného orgánu pre plnenie týchto úloh je v súlade s trendom uplatňovaným v krajinách EÚ a ďalších zmluvných štátoch dohovoru.

V danej oblasti už určité parciálne kroky podniklo predovšetkým MZ SR, do ktorého kompetencie problematika biologických látok primárne patrí: zriadilo Informačné centrum pre bakteriologické (biologické) a toxínové zbrane v rámci Regionálneho úradu verejného zdravotníctva so sídlom v Banskej Bystrici. V pôsobnosti MZ SR je tiež Centrum pre chemické látky a prípravky, ktoré je okrem iného orgánom štátnej správy s postavením národného orgánu na úseku uvedenia biocídnych výrobkov na trh. MZ SR takisto býva zastúpené v delegáciách SR na rokovaniach zmluvných štátov dohovoru. 

Z uvedených dôvodov bolo MZ SR identifikované ako inštitúcia, ktorá má mať gesciu nad problematikou zákazu biologických zbraní. Tá si však vyžaduje zainteresovanie viacerých rezortov, ktoré majú priamo či nepriamo do činenia s biologickými látkami. Základnou úlohou národného orgánu bude v spolupráci s týmito rezortmi identifikovať všetky oblasti, ktoré sa majú stať predmetom legislatívnych úprav, vypracovať a predložiť vláde návrhy v tomto smere s cieľom dosiahnuť potrebnú úroveň napĺňania vyššie uvedených záväzkov SR vo vzťahu k čl. IV dohovoru, resp. v širšom zmysle voči medzinárodnému spoločenstvu.  

	Vzhľadom na povahu materiálu nevznikla potreba prerokovať ho v poradných orgánoch vlády. Materiál nemá finančný, ekonomický, environmentálny vplyv ani vplyv na zamestnanosť.