Úvod

Environmentálna stratégia OECD pre prvú dekádu 21. storočia (ďalej len stratégia) bola prijatá ministrami životného prostredia dňa 16. mája 2001 a následne schválená Ministerskou schôdzkou Rady OECD dňa 17. mája 2001. Stratégia definuje päť prepojených cieľov pre rozvoj nákladovo efektívnych a praktických environmentálnych politík v kontexte trvalo udržateľného rozvoja. V stratégii v rámci týchto zámerov krajiny OECD identifikovali hlavné výzvy a opatrenia na riešenie týchto výziev. Súčasne požiadali OECD o výkon určitých stanovených aktivít podporujúcich napĺňanie stratégie. Hlavné environmentálne problémy, ktoré majú byť riešené stratégiou, boli identifikované v Environmentálnom výhľade OECD z roku 2001.

Environmentálny výhľad OECD identifikoval niektoré „zelené znamenia“ signalizujúce nedávne ako aj predpokladané budúce zlepšenia v oblasti životného prostredia, pri ktorých sa zdá, že koncepčné prístupy vo väčšine krajín OECD sú adekvátne, ktoré však treba starostlivo monitorovať. V tejto súvislosti možno konštatovať, že v mnohých krajinách OECD sa úspešne vyriešil problém bodového znečisťovania z priemyselných zdrojov a v oblasti účinnosti využívania zdrojov a energie boli dosiahnuté významné zlepšenia. Okrem toho dochádza k poklesu emisií niektorých kľúčových ovzdušie znečisťujúcich látok (vrátane CO, SO_X a olova) a niektoré z najznečistenejších riek a jazier zaznamenali výrazné zlepšenie kvality. Zároveň sa udomácňuje „zelené“ obstarávanie, rozširuje sa rozloha pôdy využívanej na organické poľnohospodárstvo (hoci rozloha tejto pôdy je stále malá) a v rade krajín OECD dochádza k zvyšovaniu veľkosti chránených oblastí a celkovej rozlohy lesov. 

Ďalšie otázky boli klasifikované ako „žlté znamenia“ signalizujúce neistotu alebo potenciálne problémy. Vplyvy na ľudské zdravie a funkcie ekosystémov vyvolané toxickými emisiami z priemyselných zariadení sú stále neisté a málo preskúmané. Tvorba nebezpečných odpadov zostáva problémom vo všetkých krajinách OECD. Environmentálne vplyvy rýchlo sa rozširujúcej produkcie rýb v akvakultúrach a plantážnych lesov ešte stále nie sú plne vysvetlené. Potenciálne budúce vplyvy niektorých nových technologických postupov, najmä v oblasti biotechnológií, sú taktiež neisté alebo zväčša neznáme. Okrem toho, hoci sa predpokladajú významné zlepšenia v oblasti energetických a dopravných technológií, zisky z týchto zlepšení budú zrejme výrazne prevážené nárastom celkovej spotreby energie a objemu dopravy. 

Napriek dosiahnutým výsledkom v krajinách OECD v oblasti znižovania mnohých tlakov na životné prostredie identifikoval Environmentálny výhľad OECD aj rad „červených znamení“ signalizujúcich environmentálne problémy, spojené s nedávnymi alebo predpokladanými negatívnymi trendmi v životnom prostredí, ktoré naliehavo vyžadujú pozornosť zo strany členských krajín OECD (rast tvorby komunálneho odpadu, zvyšovanie celkového počtu vozokilometrov vykonaných motorovými vozidlami, nárast leteckej dopravy, emisie skleníkových plynov, strata biodiverzity, následné nepriaznivé dôsledky pre ľudské zdravie. Využívanie radu obnoviteľných prírodných zdrojov, vrátane rýb a tropických lesov, dosiahlo v mnohých regiónoch environmentálne neudržateľnú úroveň a tlaky na biologickú diverzitu a ekosystémy pokračujú.
 
Účelom stratégie je poskytnúť jasné smerovanie environmentálne trvalo udržateľným politikám v členských krajinách OECD. Táto stratégia usmerňuje prácu OECD v oblasti životného prostredia. 

Stratégia by mala byť implementovaná do roku 2010. Na monitorovanie pokroku pri implementácii stratégie slúžia najmä hodnotenia environmentálnej výkonnosti OECD (Environmental Performance Reviews) a program environmentálnych ukazovateľov. Implementácia stratégie z úrovne OECD je hodnotená aj na pravidelných stretnutiach Výboru pre environmentálnu politiku OECD (EPOC). 

Stratégia je taktiež dôležitým stavebným kameňom iniciatívy OECD v oblasti trvalo udržateľného rozvoja. Členské krajiny OECD majú osobitnú zodpovednosť v procesoch, ktoré nasledovali po prijatí princípov z Ria a vo vzťahu k Agende 21 odsúhlasenej v Riu de Janeiro v roku 1992 ako aj po Svetovom summite o trvalo udržateľnom rozvoji v Južnej Afrike v roku 2002. 

Budujúc na kritériách environmentálnej udržateľnosti a berúc do úvahy analýzy obsiahnuté v Environmentálnom výhľade OECD, stratégia identifikuje päť navzájom prepojených cieľov zameraných na posilnenie nákladovo efektívnych a operačných environmentálnych politík v kontexte trvalo udržateľného rozvoja:

1.	Zachovanie integrity ekosystémov cestou účinného manažmentu prírodných zdrojov.
2.	Oddelenie tlakov na životné prostredie od ekonomického rastu.
3.	Zlepšenie informovanosti pre rozhodovacie procesy: Meranie pokroku s pomocou ukazovateľov.
4.	Styčná plocha sociálnych a environmentálnych otázok: Zlepšenie kvality života.  
5.	Globálne závislosti v životnom prostredí: Zlepšenie správy a spolupráce.

Zachovanie integrity ekosystémov cestou účinného manažmentu prírodných zdrojov.

V rámci tohto cieľa sa stratégia zaoberá troma oblasťami aktivít, a to otázkami zmeny klímy, vody a biodiverzity. V rámci týchto oblastí možno uviesť nasledovné plnenie stratégie zo strany Slovenskej republiky.

Klíma:

V oblasti zmeny klímy sa stratégia zameriava predovšetkým na problematiku znižovania emisií skleníkových plynov s predpokladom, že vedúcu úlohu v tomto smere prevezmú rozvinuté krajiny. Hlavný dôraz je kladený na plnenie záväzkov vyplývajúcich z Rámcového dohovoru OSN o zmene klímy a Kjótskeho protokolu. Ako nástroje na dosiahnutie našich záväzkov uvádza stratégia uplatňovanie nových technológií (s nízkymi emisiami skleníkových plynov), trhové prístupy a inovačné riešenia.

Aj keď emisie skleníkových plynov v mnohých krajinách OECD stále rastú (najmä v krajinách OECD z ázijsko-pacifickej oblasti a Severnej Ameriky), väčšina členov OECD znížila intenzitu skleníkových plynov v pomere k ich ekonomickému rastu. Napriek tomu je pre signatárske krajiny Rámcového dohovoru OSN o zmene klímy jasné, že vo väčšine krajín budú potrebné dodatočné opatrenia pre naplnenie cieľov tohto dohovoru. 

Medzinárodná spoločnosť sa snaží problém zmeny klímy riešiť prostredníctvom Rámcového dohovoru OSN o zmene klímy. Dohovor sa usiluje o stabilizáciu atmosférických koncentrácií skleníkových plynov na bezpečnú úroveň. V roku 1997 sa strany Dohovoru dohodli, že rozvinuté krajiny by mali prijať právne záväzné zníženie ich spoločných emisií šiestich skleníkových plynov minimálne o 5% v porovnaní s rokom 1990 a to v priebehu obdobia 2008 – 2012. Tieto záväzky boli prijaté vo forme Kjótskeho protokolu. 

Pre Slovensko z protokolu vyplýva rovnaký záväzok ako pre ostatné krajiny EÚ – neprekročiť v období rokov 2008 – 2012 priemernú úroveň emisií skleníkových plynov z roku 1990 zníženú o 8%. V tejto súvislosti bola v roku 2002 prijatá Stratégia Slovenskej republiky pre plnenie záväzkov Kjótskeho protokolu. Protokol ustanovuje  tzv. flexibilné mechanizmy na plnenie záväzkov a to spoločné plnenie, mechanizmus čistého rozvoja a režim obchodovania s emisiami. V podmienkach SR je problematika obchodovania s emisiami upravená zákonom č. 572/2004 Z. z. o obchodovaní s emisnými kvótami a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov a vyhláškou Ministerstva životného prostredia SR č. 711/2004 Z. z., ktorou sa vykonávajú niektoré ustanovenia zákona o obchodovaní s emisnými kvótami. 

V roku 2005 bol na Slovensku prijatý prvý Národný alokačný plán na roky 2005 – 2007 k zákonu o obchodovaní s emisnými kvótami. V roku 2005 bola vypracovaná Správa o dosiahnutom pokroku v plnení záväzkov Kjótskeho protokolu a predložená sekretariátu Rámcového dohovoru OSN o zmene klímy. V roku 2006 bol spracovaný Národný alokačný plán na roky 2008 – 2012. V súčasnej dobe sa spracováva úprava rozdelenia jednotlivým účastníkom schémy na základe rozhodnutia Európskej komisie z 29. novembra 2006.

Takisto bol vytvorený Národný inventarizačný systém Slovenskej republiky pre sledovanie emisií skleníkových plynov a ich záchytov podľa článku 5,odsek 1 Kjótskeho protokolu– NIS. Systém spĺňa požiadavky na transparentnosť,  konzistentnosť, porovnateľnosť, úplnosť a presnosť inventarizácie emisií skleníkových plynov v súlade s požiadavkami vyplývajúcimi z Rozhodnutia 19/CMP.1. 

Kľúčovým problémom v oblasti boja proti zmene klímy sa v súčasnosti ukazuje dohoda o režime po roku 2012. V tejto súvislosti možno spomenúť záväzok EÚ znížiť emisie skleníkových plynov do roku 2020 o 30% v porovnaní s východiskovým rokom Kjótskeho protokolu za predpokladu, že aj ostatné rozvinuté krajiny a rozvojové krajiny v lepšej ekonomickej situácii príjmu podobné záväzky. Kým nebudú dosiahnuté dohody na globálnej medzinárodnej úrovni pre obdobie po roku 2012, EÚ predkladá svoj pevný záväzok dosiahnuť minimálne 20% zníženie emisií skleníkových plynov do roku 2020 v porovnaní s východiskovým rokom Kjótskeho protokolu. Slovensko tento záväzok podporuje, avšak dôležité, a zrejme aj dosť problematické, bude v najbližšej budúcnosti „rozdelenie“ tohto záväzku medzi jednotlivé členské štáty EÚ, keďže tých 20% sa vzťahuje na EÚ ako celok, na ktorom sa jednotlivé členské štáty budú podieľať v rôznej miere.

Voda

V tejto oblasti sa stratégia orientuje na manažment využívania vodných zdrojov a súvisiacich povodí, tak aby sa zachovali adekvátne zdroje vody vhodnej pre využitie ľuďmi a pre podporu vodných a ostatných ekosystémov. Pozornosť je taktiež venovaná otázkam ochrany vodných útvarov povrchových a podzemných vôd a zabezpečenia pitnej vody a kanalizačných systémov.

V roku 2004 bola implementovaná smernica Európskeho parlamentu a Rady 2000/60/EC z 23. októbra 2000, ktorou sa stanovuje rámec pôsobnosti pre opatrenia Spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva – rámcová smernica o vode – do právneho poriadku SR prijatím zákona č. 364/2004 Z. z. o vodách a o zmene zákona SNR č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov (vodný zákon), ktorý v plnej miere preberá všetky relevantné právne akty EÚ, vrátane 15 smerníc EÚ na úseku vôd. Ministerstvo životného prostredia SR zabezpečuje implementáciu jednotlivých smerníc EÚ prináležiacich do jeho pôsobnosti v závislosti od dostupnosti finančných zdrojov.

Implementácia príslušných smerníc sa uskutočňuje aj v rámci bilaterálnej spolupráce na hraničných vodách so susednými štátmi, Dohovoru o spolupráci pri ochrane a trvalo udržateľnom využívaní Dunaja a Protokolu o vode a zdraví k Dohovoru o ochrane a využívaní hraničných vodných tokov a medzinárodných jazier.

Pitnou vodou z verejných vodovodov je v SR zásobovaných 86,33 % obyvateľov, pričom zo súčasnej kapacity vodných zdrojov sú podzemné vody zastúpené 83,7% vodárenské nádrže  12,9 % a povrchové toky s priamym odberom  3,9 % (rok 2006). Pre zásobovanie obyvateľstva pitnou vodou sa 27,03 % zdrojov vody upravuje. Kvalita vody pre rekreáciu sa posudzuje a výkon štátneho zdravotného dozoru v tejto oblasti sa vykonáva podľa nariadenia vlády č.252/2006 o podrobnostiach o prevádzke kúpalísk  a podrobnostiach o požiadavkách na kvalitu vody kúpalísk, vody na kúpanie a jej kontroly.

Problematika pitnej vody je legislatívne upravená v zákone č. 355/2007 Z. z. o ochrane, podpore a rozvoji verejného zdravia a o zmene a doplnení niektorých zákonov. Kvalita pitnej vody sa posudzuje podľa Nariadenie vlády č.354/2006, ktorým sa ustanovujú požiadavky na vodu určenú na ľudskú spotrebu a kontrolu kvality vody určenej na ľudskú spotrebu. Využívanie minerálnych vôd na liečebné účely a na výrobu prírodných minerálnych stolových vôd podlieha osobitnému schvaľovaciemu konaniu na úrovni Ministerstva zdravotníctva SR. 

Rezort MP SR v zmysle zákona č. 364/2004 Z. z. o vodách zabezpečuje monitoring kvality vôd určených na zavlažovanie. Tá sa posudzuje v zmysle NV SR č.296/2005 Z. z., ktorým sa ustanovujú požiadavky na kvalitu a kvantitatívne ciele povrchových vôd, ako i na limitné hodnoty ukazovateľov znečistenia odpadových vôd a osobitných vôd.

Príroda a biodiverzita 

Stratégia vníma ako jednu z hlavných výziev v oblasti životného prostredia v krajinách OECD zachovanie, obnovu a posilnenie diverzity krajiny, ekosystémov, druhov a genetického materiálu. V tomto zmysle je potrebné významne znížiť ohrozenie ekosystémov a ich druhov pred stratou a fragmentáciou stanovíšť, zmenami v modeloch využívania krajiny, znečistením, introdukciou invazívnych druhov a nadmerným využívaním alebo vyhynutím voľne žijúcich druhov a podobne.

Vláda Slovenskej republiky v auguste 1998 schválila Akčný plán pre implementáciu Národnej stratégie ochrany biodiverzity na Slovensku pre roky 1998-2010. V marci 2001 vzala Národná rada SR na vedomie Vyhodnotenie Akčného plánu za roky 1998 a 1999 a následne v roku 2002 Vyhodnotenie Akčného plánu za roky 2000 a 2001. Na základe potreby aktualizácie Akčného plánu schválila vláda SR v novembri 2002 Aktualizovaný Akčný plán pre implementáciu Národnej stratégie ochrany biodiverzity na Slovensku pre roky 2003-2010. V roku 2005 bolo vládou SR schválené Vyhodnotenie plnenia úloh Aktualizovaného akčného plánu pre implementáciu národnej stratégie ochrany biodiverzity na Slovensku pre roky 2003-2010 za obdobie rokov 2002-2003. Prvá národná správa o stave a ochrane biodiverzity na Slovensku bola vydaná v roku 1998 a v roku 2001 bola sekretariátu CBD podaná Druhá národná správa o stave biodiverzity na Slovensku a v roku 2005 aj v poradí 3. národná správa. Pre vybrané oblasti boli schválené čiastkové dokumenty pre vybrané oblasti, napr. Program starostlivosti o mokrade Slovenska a akčné plány na jeho plnenie (napr. akčný plán na roky 2003-2003, schválený  uznesením vlády SR č. 200/2003).

Na podporu cieľov v oblasti ochrany biodiverzity bol na Slovensku prijatý rad ďalších koncepčných a právnych nástrojov, ktoré možno zosumarizovať nasledovne:

Koncepčné materiály na úrovni rezortu:
•	Akčný plán budovania sústavy chránených území NATURA 2000 na Slovensku na roky 2001-2005, 
•	Informačná a komunikačná stratégia pre tvorbu sústavy NATURA 2000 na roky 2004-2010, 
•	Stratégia implementácie smernice o vtákoch a smernice o biotopoch na roky 2005-2013 v podmienkach MŽP SR,
•	Akčný plán implementácie smernice o vtákoch a smernice o biotopoch na roky 2006-2013 v podmienkach MŽP SR.

Ďalej boli na medzinárodnej úrovni za účasti SR prijaté v oblasti ochrany prírody a biodiverzity nasledovné dokumenty:
•	Rámcový dohovor o ochrane a trvalo udržateľnom rozvoji Karpát (Karpatský dohovor) bol prijatý na 5. ministerskej konferencii EHK OSN "Životné prostredie pre Európu" v Kyjeve v máji 2003. Vláda Slovenskej republiky uznesením č. 194 z 3. marca 2004 schválila uzavretie Karpatského dohovoru  a následne bol Karpatský dohovor vyhlásený v Zbierke zákonov Slovenskej republiky Oznámením Ministerstva zahraničných vecí Slovenskej republiky č. 111/2006 Z. z.. Karpatský dohovor nadobudol platnosť 4. januára 2004.
•	Európsky dohovor o krajine (The European Landscape Convention) bol zverejnený vo Florencii v roku 2000. Dohovor vstúpil na Slovensku do platnosti v decembri 2005. 

Právne nástroje:
•	zákon č. 15/2005 Z. z. o ochrane druhov voľne žijúcich živočíchov a voľne rastúcich rastlín reguláciou obchodu s nimi a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení zákona č. 672/2006 Z. z., 
•	vyhláška MŽP SR č. 110/2005 Z. z., ktorou sa vykonávajú niektoré ustanovenia zákona  o ochrane druhov voľne žijúcich živočíchov a voľne rastúcich rastlín reguláciou obchodu s nimi a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení zákona č. 672/2006 Z. z., 
•	zákon č. 543/2002 Z. z. o ochrane prírody a krajiny v znení neskorších predpisov;
•	vyhláška MŽP SR č. 24/2003 Z. z., ktorou sa vykonáva zákon č. 543/2002 Z. z. o ochrane prírody a krajiny v znení neskorších predpisov v znení vyhlášky č. 492/2006 Z. z. ktorou sa vykonáva zákon č. 543/2002 Z. z. o ochrane prírody a krajiny;
•	vyhláška Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky č.377/2005 Z. z., ktorou sa vyhlasuje Chránené vtáčie územie Lehnice 
•	vyhláška Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky č. 216/2005 Z. z., ktorou sa vyhlasuje Chránené vtáčie územie Malé Karpaty 
•	vyhláška Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky č. 173/2005 Z. z., ktorou sa vyhlasuje Chránené vtáčie územie Horná Orava
•	vyhláška Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky č. 234/2006 Z. z., ktorou sa vyhlasuje Chránené vtáčie územie Sysľovské polia
•	vyhláška Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky č. 593/2006 Z. z., ktorou sa vyhlasuje Chránené vtáčie územie Dolné Považie
•	výnos Ministerstva životného prostredia SR č. 3/2004-5.1 zo 14. júla 2004, ktorým sa vydáva národný zoznam území európskeho významu (Vestník MŽP SR  č. 3/2004)
•	zákon č. 24/2006 Z. z. o posudzovaní vplyvov na životné prostredie a o zmene a doplnení niektorých zákonov.
•	zákon č. 151/2002 Z. z.  o používaní genetických technológií a GMO v platnom znení
•	vyhláška č. 399/2005 Z. z., ktorou sa vykonáva zákon č. 151/2002 Z. z.  o používaní genetických technológií a GMO (ktorou sa nahradila vyhláška č. 252/2002 Z. z.)

Z predpisov EÚ, požiadaviek Európskej komisie i z uvedených koncepčných materiálov vyplývajú početné úlohy, vrátane školení a seminárov. Realizovali sa napr. cyklické školenia k nariadeniam EÚ pre CITES, školenia k vybraných článkom smernice o biotopoch a smernice o vtákoch, seminár k možnostiam financovania NATURA 2000 z fondov EÚ, tzv. národné konferencie NATURA 2000, odborné konferencie a semináre pre vybrané témy implementácie EU predpisov a medzinárodných dohovorov.

Oddelenie tlakov na životné prostredie od ekonomického rastu

Medzisektorový integrovaný prístup k riešeniu environmentálnych problémov je predmetom viacerých dokumentov strategického charakteru na úrovni OECD. Cieľom je dosiahnuť oddelenie tlakov na životné prostredie, respektíve poškodzovania životného prostredia, od ekonomických aktivít v rôznych sektoroch. Z tohto pohľadu sa stratégia zameriava na otázky poľnohospodárstva, dopravy a energetiky. 

Poľnohospodárstvo

V oblasti poľnohospodárstva je pozornosť stratégie venovaná otázkam znižovania negatívnych vplyvov na životné prostredie s dôrazom na zachovanie alebo obnovu funkcií ekosystémov a na rozširovanie uplatňovania technologických a riadiacich postupov, ktoré môžu zvýšiť environmentálnu výkonnosť poľnohospodárstva (trvalo udržateľné farmárstvo).

Legislatívny rámec pre ekologické poľnohospodárstvo je pre členské štáty Európskej únie (EÚ) stanovený právnymi predpismi Európskych spoločenstiev, konkrétne v nariadení Rady č. 2092/1991 zo dňa 24. júna 1991 o ekologickej výrobe poľnohospodárskych výrobkov a príslušných označeniach poľnohospodárskych výrobkov a potravín v platnom znení. Na Slovensku je zároveň v platnosti aj národný právny predpis – zákon č. 421/2004 Z. z. o ekologickom poľnohospodárstve. Rada poľnohospodárskych ministrov EÚ plánuje súčasne platný právny predpis pre ekologické poľnohospodárstvo – nariadenie Rady 2092/1991 – nahradiť s pravdepodobnou platnosťou od 1. 1. 2009 novým nariadením Rady pre EP, ktoré zjednoduší a sprehľadní doterajšie veľmi rozsiahle a neprehľadné nariadenie.

Význam ekologického poľnohospodárstva, najmä pre jeho environmentálnu hodnotu, je podporovaný v rámci viacerých európskych a národných programov (napr. programy rozvoja vidieka). Na Slovensku sa podpora ekologického poľnohospodárstva v rokoch 2004 – 2006 realizovala prostredníctvom Plánu rozvoja vidieka v SR na roky 2004 – 2006. Na programovacie obdobie 2007 – 2013 Ministerstvo pôdohospodárstva SR pripravovalo Program rozvoja vidieka (2007 - 2013), ktorý sa vzťahuje na celé územie Slovenska. Návrh Programu rozvoja vidieka SR 2007 – 2013 bol schválený 21. marca 2007 uznesením vlády SR č. 291/2007. Podobne ako v predchádzajúcom programovacom období sa plánuje podporovať popri iných oblastiach aj ekologické poľnohospodárstvo v rámci Osi 2 – „Zlepšenie životného prostredia a krajiny“, opatrenie: „Agroenvironmentálne platby“, podopatrenie: „Ekologické poľnohospodárstvo“.

Záujem poľnohospodárov o ekologické poľnohospodárstvo od vstupu Slovenska do EÚ narastá. Podľa evidencie ÚKSÚP-u bolo k 31. 12. 2006 298 držiteľov registrácie v systéme ekologického poľnohospodárstva, z toho bolo 265 farmárov. Výmera ekologicky obhospodarovanej pôdy bola 121 956 ha (5,81 % z celkovej výmery poľnohospodárskej pôdy v SR podľa LPIS), z toho bolo v rámci ekologického poľnohospodárstva evidovaných 36 715 ha ornej pôdy, 84 455 ha TTP, 733 ha ovocných sadov a 53 ha vinohradov. Oproti roku 2005 sa zvýšila výmera ekologicky obhospodarovanej pôdy o 29 765 ha. Rozvoju ekologického poľnohospodárstva na Slovensku má napomôcť aj koncepčný dokument „Akčný plán rozvoja ekologického poľnohospodárstva v SR do roku 2010“, ktorý schválilo MP SR dňa 17. 3. 2005. S narastajúcim počtom subjektov v systéme ekologického poľnohospodárstva v SR vrátane počtu výrobcov biopotravín, sa rozširuje sortiment biopotravín a tiež ich odbyt na vnútornom trhu. V roku 2006 bolo ÚKSÚP-om evidovaných 33 držiteľov registrácie, ktorí vyrábali biopotraviny (v roku 2005 ich bolo 23). Rozvíja sa aj infraštruktúra spracovania bioprodukcie na potraviny. 

Doprava

V oblasti dopravy definuje stratégia ako hlavný cieľ zabezpečenie bezpečného, ekonomicky rentabilného a sociálne prijateľného prístupu k dopravným službám. Naliehavou prioritou je znížiť vážne zdravotné a environmentálne vplyvy, najmä pokiaľ ide o kvalitu ovzdušia, ochranu klímy, fragmentáciu biotopov, produkciu odpadov a podobne.

Vláda SR uznesením č. 445 z 8. júna 2005 schválila základný dlhodobý strategický dokument – Dopravná politika Slovenskej republiky do roku 2015. Tento dokument formuluje základné smerovanie rozvoja dopravy vo väzbe na výzvy, ktoré vyplývajú zo značného nárastu prepravných potrieb spoločnosti (prepravu tovarov a osôb) v požadovanom čase a kvalite, pri súčasnom znižovaní negatívnych účinkov dopravy na životné prostredie. Rámcom pre dosiahnutie týchto cieľov je  zabezpečiť trvalo udržateľný rozvoj, ktorý musí rešpektovať hospodársky vývoj, spoločenskú a regionálnu solidaritu a prijateľnosť pre životné prostredie. 

Pre podporu verejnej osobnej dopravy schválila vláda SR uznesením č. 377/2005 Koncepciu osobnej autobusovej a železničnej dopravy, ktorá je zameraná na vytvorenie podmienok pre vykonávanie efektívnych verejných služieb, ktoré sú financované z verejných zdrojov prostredníctvom stanovenia ich optimálneho rozsahu na zabezpečenie prepravných potrieb obyvateľstva na cesty do škôl, úradov, na súdy, do zdravotníckych zariadení a zariadení sociálnych služieb a do zamestnania. 

V roku 2005 bol uznesením vlády č. 574/2005 prijatý „Akčný plán TUR na roky 2005 – 2010“, ktorý konkretizuje ciele v oblasti TUR s dôrazom na vonkajšie podnety a vnútorné potreby. Jeho cieľom je o.i. zabezpečiť usmernenie rozvoja dopravy v súlade s princípmi trvalej udržateľnosti ako aj riešiť vzájomné vzťahy dopravy a životného prostredia.                   

K podpore trvalo udržateľného rozvoja ľudských sídiel v Slovenskej republike bol v decembri 2006 prerokovaný a prijatý Zákon č. 43/2007 Z. z., ktorým sa mení a dopĺňa Zákon č. 168/1996 Z. z. o cestnej doprave v znení neskorších predpisov. Z hradiska podpory trvalo udržateľného rozvoja ľudských sídiel uvedený zákon upravuje dopravnú obslužnosť v pravidelnom autobusovom doprave, stanovuje zabezpečenie dopravnej obslužnosti vzájomnom prepojením verejnej pravidelnej autobusovej dopravy s verejnou osobnou dopravou na železničnej dráhe, stanovuje verejný záujem. Na tento účel zákon ukladá samosprávnemu kraju alebo obci zostavovať plán dopravnej obslužnosti.

Energetika

Sektor energetiky zohráva v priemyselných ekonomikách zásadnú úlohu, pričom umožňuje rozvíjať všetky ekonomické aktivity. Stratégia v oblasti energetiky venuje pozornosť najmä problematike znižovania negatívnych vplyvov na životné prostredie vyvolaných tvorbou a využívaním energie, najmä pokiaľ ide o emisie skleníkových plynov a ostatných látok znečisťujúcich ovzdušie. Prioritou je aj zvyšovanie využívania obnoviteľných zdrojov energie a zvyšovanie účinnosti a efektívnosti využívania energie.

Energetická politika bola schválená vo vláde SR dňa 11.1.2006 uznesením č. 29/2006 ako strategický dokument, ktorý určuje základné ciele a rámce rozvoja energetiky v dlhodobom časovom výhľade do roku 2030. Vychádza z toho, že zabezpečenie trvalo udržateľného ekonomického rastu je podmienené zabezpečením spoľahlivej dodávky energie pri optimálnych nákladoch a primeranej ochrane životného prostredia.

V apríli 2007 vláda SR schválila materiál „Stratégia vyššieho využitia obnoviteľných zdrojov energie v SR“, zámerom ktorého je zvýšiť využívanie obnoviteľných zdrojov energie v súlade so stanovenými cieľmi do roku 2010, resp. 2015. Tieto ciele sú určené na základe potenciálov jednotlivých zdrojov, aktuálneho stavu využívania týchto zdrojov a predpokladaného využívania v budúcich rokoch. Pre dosiahnutie uvedených cieľov je potrebné realizovať aj opatrenia v oblasti vzdelávania, vedy a výskumu.

Ministerstvo hospodárstva SR schválilo Program vyššieho využitia biomasy a slnečnej energie v domácnostiach. Ide o podporu domácností, ktoré nie sú oprávnené čerpať zo Štrukturálnych fondov EÚ. Dotácie budú pridelené po splnení určitých kritérií a administrátorom tohto programu bude Slovenská inovačná a energetická agentúra. Ministerstvo hospodárstva SR podporí kotly na biomasu, ktoré sú určené na spaľovanie drevných peliet, brikiet a štiepok alebo využívajú splyňovanie dreva. Tieto však musia spĺňať určité kritériá, ktoré minimalizujú negatívne dopady spaľovania biomasy na životné prostredie. Celková výška finančných prostriedkov vyčlenených na jeden rok je plánovaná na 100 mil. Sk. Program trvá do roku 2015.

Ministerstvo pôdohospodárstva vypracovalo návrh Akčného plánu na podporu biomasy. Zavedenie podporného programu pre biomasu vyžadovalo zmapovanie situácie na Slovensku, týkajúce sa stanovenia vlastného potenciálu biomasy a taktiež spoznanie fyzickej dostupnosti a kvantifikácie lesnej a poľnohospodárskej biomasy. Možno konštatovať, že podporné programy pre biomasu sú riešené prostredníctvom moderných technológií v súlade s požiadavkou podpory vývoja a výroby inovačných technológií práve so zameraním na vysokú energetickú účinnosť.

Vláda SR uznesením č. 1022/2005 schválila Národný program rozvoja biopalív. Súčasný stav v realizácii programu biopalív hodnotí „Správa o používaní biozložiek v motorových palivách za rok 2006 v zmysle nariadenia vlády SR č. 246/2006 Z. z.“, ktorú vláda SR prerokovala dňa 4. júla 2007 a vzala na vedomie ako informatívny materiál. V materiáli je naformulovaný ďalší postup pri plnení programu biopalív v období rokov 2007 až 2010. Ide o okruh opatrení, ktoré vecne a v spolupráci zabezpečia ministerstvá hospodárstva a pôdohospodárstva, ako aj ďalšie dotknuté ministerstvá a podnikateľské subjekty. Na realizáciu programu biopalív je schválená nepriama štátna podpora, a to formou znížených sadzieb spotrebných daní (procedurálny proces notifikácie takéhoto postupu bol zo strany EK schválený).

Vo väzbe na Národný program využívania biopalív bol Ministerstvom pôdohospodárstva SR vypracovaný návrh Akčného plánu na podporu biomasy, ktorý vo väzbe na podporu biopalív v doprave odporúča zamerať sa na produkciu nafty s 30% obsahom MERO, t.j. B-30 a výrobu benzínov s vyšším prídavkom bioalkoholu, optimálne E-85, t.j. benzíny s obsahom 85% bioetanolu s príslušným dopadom na technológiu vybavenia autoparkov.

Zlepšenie informovanosti pre rozhodovacie procesy: meranie pokroku pomocou ukazovateľov

Je dôležité, aby členské krajiny zabezpečili prístup k informáciám o životnom prostredí pre všetkých svojich občanov zvýšením možnosti prístupu občianskej spoločnosti k informáciám, ktoré spravujú verejné orgány a súkromné subjekty, aby poskytovali príslušné informácie na základe požiadavky a podporovali šírenie informácií o životnom prostredí. Za týmto účelom je potrebné využívať environmentálne ukazovatele a súvisiace ciele na meranie pokroku, vykonávať integrovanú analýzu budúcich možných environmentálnych problémov, využívať posudzovanie vplyvov na životné prostredie a implementovať systémy registrov uvoľňovania a prenosu znečisťovania.

Environmentálny informačný systém integruje informácie z environmentálneho monitoringu, informácie z hodnotenia stavu životného prostredia a priestorové informácie o území. Ďalšie informácie sú vytvárané pre podporu práce úradov životného prostredia a pre subjekty zabezpečujúce výkon jednotlivých zákonov v systéme environmentálneho práva SR. Sú to predovšetkým MŽP SR a jeho rezortné organizácie, v niektorých prípadoch aj inštitúcie z iných rezortov. MŽP SR a jeho podriadené organizácie prevádzkujú aj ďalšie databázy, informačné systémy, intranetové a internetové webové stránky, ktoré slúžia k ich činnosti a na prezentáciu svojich výstupov. Prehľadové informácie o tom, kde možno nájsť rôzne informácie, sa nachádzajú v Katalógu dátových zdrojov metainformačného systému a v pripravovanom Osobitnom verejne prístupnom zozname informácií (OVPZ). Vstupnou bránou ku všetkým vyššie spomínaným environmentálnym informáciám je Enviroportál (www.enviroportal.sk), ktorý sústreďuje zdroje dát prostredníctvom rezortnej počítačovej siete.

V oblasti posudzovania vplyvov na životné prostredie možno konštatovať zlepšovanie prístupu a kvality informácií o životnom prostredí pre verejnosť, prostredníctvom procesu posudzovania vplyvov na životné prostredie navrhovaných činností a návrhov strategických dokumentov podľa zákona č. 24/2006 Z. z. o posudzovaní vplyvov na životné prostredie a o zmene a doplnení niektorých zákonov. V tejto súvislosti je taktiež zabezpečená lepšia integrácia navrhovaných činností infraštruktúry do územného plánovania a rozhodovania. Zavedením uvedeného zákona do praxe došlo k plnej implementácii a harmonizácii smerníc EÚ týkajúcich sa posudzovania vplyvov na životné prostredie navrhovaných činností a návrhov strategických dokumentov a k ustanoveniu transparentných postupov uvedených procesov posudzovania vplyvov na životné prostredie. Taktiež sa zlepšila informovanosť verejnosti a dostupnosť informácií o životnom prostredí, pričom zapojenie verejnosti v najširšom slova zmysle je jeden zo základných princípov uvedených procesov.  

Európsky register emisií znečisťujúcich látok „European pollutant emission register (EPER)“  sa vytvoril ako nástroj verejného prístupu k informáciám o životnom prostredí. Základom je Dohovor EHK OSN o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia (ďalej len „Aarhuský dohovor“), ktorý v článku 5 odsek 9 ukladá zmluvným stranám postupne zavádzať jednotný celonárodný systém zoznamov alebo registrov znečistenia, vo forme štruktúrovanej a verejne prístupnej počítačovej databázy zostavovanej prostredníctvom normalizovaných hlásení. 

PRTR je prvým medzinárodným právne záväzným dokumentom o registroch únikov a prenosov znečisťujúcich látok. Cieľom je skvalitniť prístup verejnosti k informáciám vytvorením ucelených, integrovaných celoštátnych registrov únikov a prenosov znečisťujúcich látok, ktoré by mohli uľahčiť účasť verejnosti na rozhodovaní o záležitostiach životného prostredia. Európsky PRTR (E-PRTR) nahrádza EPER od roku 2007. E-PRTR  by mal splniť všetky požiadavky PRTR a zahrnuje viac znečisťujúcich látok, širší vyber emisií a viac prevádzok ako EPER. Dňa 2. decembra 2005 bolo prijaté Rozhodnutie Rady č. 2006/61/ES o uzatvorení Protokolu EHK OSN o registroch únikov a prenosov znečisťujúcich látok v mene Európskeho spoločenstva. Plnenie jeho ustanovení  je zabezpečené Nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 166/2006/ES o zriadení Európskeho registra uvoľňovania a prenosov znečisťujúcich látok (E-PRTR), ktorým sa menia a dopĺňajú smernice Rady 91/689/EHS a 96/61/ES.

V nadväznosti na toto nariadenie sa v spojitosti  oblasťou IPKZ pripravuje novela vyhlášky MŽP SR č. 391/2003 Z. z., ktorou sa vykonáva zákon č. 245/2003 Z. z. o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia a o zmene a doplnení niektorých zákonov vo väzbe na vyhlášku MŽP SR č. 411/2007 Z. z., ktorou sa vykonáva  zákon č. 205/2004 Z. z. o zhromažďovaní, uchovávaní a šírení informácií o životnom prostredí a o zmene  doplnení niektorých zákonov.

Styčná plocha sociálnych a environmentálnych otázok: zlepšenie kvality života

Trvalo udržateľný rozvoj možno dosiahnuť len cestou vyvážanej integrácie ekonomických, sociálnych a environmentálnych záujmov. Stratégia zdôrazňuje potrebu skúmať styčné plochy medzi sociálnymi a environmentálnymi otázkami so zameraním na zdravie a bezpečnosť, urbanizáciu a priestorový rozvoj, environmentálnu spravodlivosť, životné prostredie a zamestnanosť, participáciu a environmentálne vzdelávanie.

Životné prostredie a zdravie

Globálnu problematiku ochrany verejného zdravia v SR ustanovuje zákon č. 126/2006 Z. z. o verejnom zdravotníctve a o zmene a doplnení niektorých zákonov s účinnosťou od 1. júna 2006. Zákon definuje práva a povinnosti fyzických a právnických osôb pri ochrane verejného zdravia. 

V roku 2006 vláda SR schválila tretí aktualizovaný Akčný plán pre životné prostredie a zdravie obyvateľov (NEHAP III). Prijatím tohto programového dokumentu na obdobie rokov 2005 – 2010 vyjadrila odhodlanie pokračovať v začatom procese  vývoja smerujúceho k trvalému udržiavaniu životného prostredia a zdravia. Základným cieľom NEHAP III je minimalizovať riziká vyplývajúce zo životného prostredia a udržať prostredie v takom stave, aby nepoškodzovalo a neohrozovalo zdravie ľudí, ale umožnilo jeho pozitívny vývoj. V dokumente je navrhnutých 43 opatrení, ktoré ako významné priority podmieňujú úspešnú realizáciu cieľov z hľadiska ochrany zdravia. 

Obsah aktualizovaného akčného plánu je rozčlenený na niekoľko prioritných oblastí:
•	Akčný plán pre životné prostredie a zdravie – 4 regionálne prioritné ciele
•	ľudský biomonitoring
•	informačný systém životného prostredia a zdravia (EHIS)
•	klimatické zmeny a zdravie

V tomto roku vypracovalo Ministerstvo životného prostredia SR Informáciu o plnení environmentálnych aktivít Akčného plánu pre životné prostredie a zdravie (NEHAP III) na roky 2006-2010 za rok 2006.

Uznesením vlády č.574 z 13.júla 2005 bol schválený Akčný plán trvalo udržateľného rozvoja v SR na roky 2005-2010. V oblasti zdravotníctva sa v akčnom pláne kladie dôraz na zlepšenie zdravotného stavu obyvateľstva prostredníctvom vybraných determinantov zdravia – životný štýl, životné a pracovné prostredie.

Chemické látky 

Problematika uvedenia na trh chemických látok a chemických prípravkov a ich používanie je upravená v zákone č.163/2001 Z. z. o chemických látkach a chemických prípravkoch v znení neskorších predpisov. Predmetom zákona o chemických látkach a chemických prípravkoch je zabezpečiť voľný pohyb chemických látok a chemických prípravkov tak, aby neohrozovali život a zdravie ľudí a životné prostredie. Zákon upravuje tiež dovoz a vývoz vybraných nebezpečných prípravkov v súlade s Rotterdamským dohovorom o udeľovaní predbežného súhlasu po predchádzajúcom oznámení. Súhlas na dovoz vybraných nebezpečných chemických látok a vybraných nebezpečných prípravkov, ktoré sú predmetom PIC postupu, vydáva MH SR po vyjadrení MZ SR, MŽP SR a MP SR. Ministerstvo hospodárstva vedie evidenciu povolení.

Požiadavka, aby do roku 2020 boli chemické látky používané a vyrábané metódami, ktoré vedú k minimalizácii závažných nepriaznivých účinkov na ľudské zdravie a životné prostredie, je jedným z cieľov SAICM (strategický prístup k medzinárodnému manažmentu chemických látok), ku ktorému Slovenská republika pristúpila a za „focal point“ určila Ministerstvo životného prostredia SR.

Problematika náhrady nebezpečných chemikálií menej nebezpečnými chemikáliami alebo bezpečnejšími alternatívnymi technológiami bude v SR zabezpečená v rámci dodržiavania ustanovení nariadenia EP a Rady (ES) č. 1907/2006 – REACH, ktoré bolo v súlade s legislatívnymi pravidlami Spoločenstva prijaté v plnom rozsahu a prispeje k splneniu vyššie uvedenej požiadavky.
 
MH SR v súčasnosti pripravilo novelu zákona č. 163/2001 Z. z. o chemických látkach a chemických prípravkoch a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov, kde budú v súlade so zmenami chemickej legislatívy stanovené kompetencie orgánov štátnej správy v súlade s nariadením REACH ako aj novelou smernice 67/548/EHS. MŽP SR bude zabezpečovať úzku spoluprácu zainteresovaných subjektov v oblasti hodnotenia dokumentov, prípravy stanovísk k hodnoteniu chemickej látky, monitoringu a predovšetkým výkonom kontroly nad dodržiavaním ustanovení nariadenia REACH a zákona č. 163/2001 Z. z.

Prístup k informáciám 

Na štvrtej ministerskej konferencii Životné prostredie pre Európu v dánskom meste Aarhus podpísalo 35 štátov a Európske spoločenstvo dňa 25. júna 1998 Dohovor o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia – Aarhuský dohovor. Aarhuský dohovor bol otvorený na podpis ešte do 21. decembra 1998, v uvedenej lehote podpísali tento dohovor ďalšie štyri štáty. Návrh na pristúpenie Slovenskej republiky k Aarhuskému dohovoru bol schválený Národnou radou SR a odporučený prezidentovi na podpis. Dňa 31. 10. 2005 prezident SR podpísal súhlas s pristúpením SR k Aarhuskému dohovoru. Dňa 5. 12. 2005 bola uložená listina o pristúpení SR k Dohovoru EHK OSN o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia u depozitára dohovoru, generálneho tajomníka OSN. Platnosť nadobudol 90. deň po dátume uloženia listiny o pristúpení, t.j. 5. marca 2006.

V máji roku 2000 Národná rada SR prijala zákon č. 211/2000 Z. z. o slobodnom prístupe k informáciám a o zmene a doplnení niektorých zákonov, ktorý kodifikuje právo občanov na prístup k informáciám.

V marci roku 2004 bol prijatý zákon č. 205/2004 Z. z. o zhromažďovaní, uchovávaní a šírení informácií o životnom prostredí a o zmene a doplnení niektorých zákonov. Tento zákon nadobudol účinnosť 1. júla 2004. Predmetom právnej úpravy tohto zákona je transpozícia smernice Európskeho parlamentu a Rady č. 2003/4/ES. Nadväzne bola prijatá vyhláška Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky č. 411/2007 Z. z., ktorou sa vykonáva zákon č. 205/2004 Z. z.

V zmysle zákona č.17/1992 Zb. o životnom prostredí a zákona č. 205/2004 Z. z. o zhromažďovaní, uchovávaní a šírení informácií o životnom prostredí každoročne vydáva Správu o stave životného prostredia Slovenskej republiky, ktorá poskytuje úplné informácie o stave životného prostredia a prírodných zdrojov. 

V rámci plnenia ustanovení zákona č. 211/2000 Z. z. o slobodnom prístupe k informáciám MŽP SR zabezpečuje prostredníctvom Kancelárie pre verejnosť kontakt so širokou laickou a odbornou verejnosťou. MŽP SR zabezpečuje nielen informovanosť verejnosti o problematike životného prostredia, ale úzko zároveň spolupracuje s priemyselnou a podnikateľskou sférou, školstvom, ústavmi SAV a vedecko-technickými spoločnosťami. Ministerstvo životného prostredia SR vydáva Vestník v dvojmesačných intervaloch, v ktorom sú obsiahnuté aktuálne predpisy pre výkon štátnej správy v oblasti životného prostredia.    Ministerstvo životného prostredia na svojej internetovej stránke zabezpečuje prístup k informáciám v oblasti životného prostredia a tým i užšiu komunikáciu s verejnosťou.

Výchova a vzdelávanie 

V súvislosti s Koncepciou environmentálnej výchovy a vzdelávania schválenou uznesením vlády SR č.846/1997 MŽP SR rozvíja aktivity, zamerané na environmentálnu výchovu a vzdelávanie na celoslovenskej, krajskej, miestnej úrovni. Tieto aktivity sú zamerané na environmentálnu výchovu, zároveň podporujú rozvoj environmentálnej výchovy a propagandy v masovokomunikačných prostriedkoch.

MŽP SR prostredníctvom svojich odborných organizácií (SAŽP, ŠOP SR, SMOPJ, SBM, SSJ, ZOO Bojnice ...) realizuje rôzne podujatia pre širokú i odbornú verejnosť. Každoročne je napr. organizovaný Medzinárodný festival filmov, televíznych programov a videoprogramov ENVIROFILM. K zvýšeniu environmentálneho vedomia obyvateľstva prispieva vydávanie odborných časopisov (Enviromagazín), plagátov, skladačiek a informačných brožúr.

V oblasti environmentálnej výchovy a osvety má dôležité postavenie budovanie infraštruktúry environmentálnej osvety (sieť náučných chodníkov a náučných lokalít, regionálne poradenské a informačné strediská, strediská environmentálnej výchovy, špecializované expozície, geoparky a podobne).

Globálne závislosti  v životnom prostredí: Zlepšenie správy a spolupráce

Je potrebné vyvinúť úsilie zamerané na lepšie riešenie environmentálnych dôsledkov globalizácie, a to pomocou kvalitnejšej národnej a medzinárodnej starostlivosti o životné prostredie. Väčšie úsilie treba vynaložiť pri ratifikovaní, implementovaní a zabezpečovaní súladu a presadzovaní jestvujúcich multilaterálnych environmentálnych dohôd a nástrojov. V tomto duchu je žiaduce zabezpečiť jednotnosť s medzinárodnou starostlivosťou o životné prostredie a posilňovať túto starostlivosť ako aj zlepšiť manažment environmentálnych dôsledkov globalizácie a zabezpečiť, aby boli environmentálne aspekty brané do úvahy v rámci medzinárodnej správy súvisiacej s obchodom a investíciami, najmä v rámci Svetovej obchodnej organizácie (WTO) a medzinárodných finančných inštitúcií.

Významnou súčasťou medzinárodnej spolupráce je účasť zástupcov rezortu životného prostredia na realizácii aktivít v oblasti životného prostredia zastrešovaných OSN a jej pridruženými organizáciami. Ide najmä o aktivity Komisie OSN pre trvalo udržateľný rozvoj (CSD), Európskej hospodárskej komisie OSN (EHK OSN), Programu OSN pre životné prostredie (UNEP), Organizácie spojených národov pre vzdelávanie, vedu a kultúru (UNESCO) a Svetovej zdravotníckej organizácie. Jednou z najvýznamnejších aktivít v uplynulom období bol Svetový summit o trvalo udržateľnom rozvoji v roku 2002 v Johannesburgu. Slovensko sa aktívne zúčastňovalo na jeho príprave i konaní, na ktorom boli prijaté významné dokumenty ovplyvňujúce stratégiu Slovenska v oblasti trvalo udržateľného rozvoja – Deklarácia o trvalo udržateľnom rozvoji a Johannesburský plán implementácie.

V roku 2003 sa v Kyjeve konala 5. ministerská konferencia „Životné prostredie pre Európu“, na ktorej boli prijaté tri protokoly  medzinárodným dohovorom v gescii EHK OSN. Slovensko podpísalo Protokol o strategickom environmentálnom posudzovaní k Dohovoru o hodnotení vplyvov na životné prostredie presahujúce štátne hranice (Espoo 1991). Krajiny karpatského regiónu podpísali Dohovor o ochrane a trvalo udržateľnom využívaní Karpát no a napokon Kyjevská konferencia vyvrcholila prijatím Deklarácie ministrov životného prostredia regiónu EHK OSN, ktorá zdôrazňuje potrebu spolupráce v rámci programu „Životné prostredie pre Európu“.

V rámci aktivít OECD bola v roku 2002 publikovaná prvá správa o životnom prostredí Slovenska – Prehľad environmentálnej výkonnosti SR. V nasledujúcich rokoch sa zástupcovia Slovenska aktívne podieľali na prácach realizovaných jednotlivými útvarmi OECD (Výbor EPOC) ako aj na práci ďalších pracovných skupín a výborov.

V oblasti stredoeurópskej regionálnej spolupráce je možné vyzdvihnúť spoluprácu a pravidelné stretnutia ministrov životného prostredia krajín Vyšehradskej štvorky – Slovenska, Česka, Poľska a Maďarska, na ktorých sú prediskutovávané témy predstavujúce spoločný záujem štátov V-4, hlavne vo vzťahu k výmene skúseností pri implementácii záväzkov vyplývajúcich zo vstupu týchto krajín do EÚ, prípadne dohodnutie spoločného postupu na medzinárodných fórach zameraných na starostlivosť o životné prostredie.