D ô v o d o v á     s p r á v a 

A.	Všeobecná časť

Návrh zákona o účtovníctve bol vypracovaný v súlade s "Plánom legislatívnych úloh vlády SR na rok 2002. Tento zákon patrí medzi priority z hľadiska  aproximácie právnych noriem  uvedených v Národnom programe SR pre implementáciu "Bielej knihy". Cieľom predkladateľa je dosiahnuť úplnú porovnateľnosť obsahu tejto právnej normy s príslušnými  smernicami Európskeho spoločenstva  ako aj umožniť používanie medzinárodných účtovných štandardov (IAS) v prípadoch, ak tak ustanovuje osobitný predpis.
	Úloha účtovníctva v trhovej ekonomike je nezastupiteľná, a to z hľadiska potrieb finančného riadenia, preukázateľnosti majetku, záväzkov, výsledkov hospodárenia a vlastného imania tak, aby informácie poskytovali verný a pravdivý obraz. Prezentácia správnych, verne zobrazených skutočností má v neposlednom rade vplyv aj na používateľov týchto informácií alebo potenciálnych investorov.
	Zákon o účtovníctve prijatý v roku 1991 už vychádza z ustanovení Štvrtej a Siedmej smernice Rady  Európskeho spoločenstva, ktoré sa vzťahujú na účtovníctvo. Zahraniční experti „vytýkali“ hlavne to, že je viac orientovaný na daňové hľadiská, čím nie je možné dosiahnuť verný a pravdivý obraz.
	Na základe projektu na posilnenie národných kapacít účtovníctva, účtovného výkazníctva a auditu skupina domácich a zahraničných expertov vypracovala za oblasť účtovníctva analýzu rozdielov národnej právnej úpravy so smernicami ES a IAS. Tieto boli podkladom aj pre vypracovanie tohto návrhu zákona o účtovníctve.
	Základná filozofia zákona o  účtovníctve sa nemení, avšak niektoré hľadiská zapracované do návrhu majú zásadný význam. Ide o zásadu verného a pravdivého obrazu predmetu účtovníctva.  Ďalej sa  upresňujú, alebo sprísňujú povinnosti účtovnej jednotky, že musí viesť účtovníctvo tak, aby verne a pravdivo bolo účtované o predmete účtovníctva a tento verný a pravdivý obraz bol aj takto prezentovaný. Zákon definuje čo je verný  a pravdivý obraz, akým spôsobom je potrebné zabezpečiť preukázateľnosť vedenia účtovníctva a preukázateľnosť účtovnej závierky. Tieto definície sú pre účely tejto právnej úpravy. Avšak ak by tieto zásady viedli k neúplnosti, alebo by mali za následok nepreukázateľnosť, čím by nebol dosiahnutý verný a pravdivý obraz,  postupuje účtovná jednotka odchylne ( tak ako to určuje Štvrtá smernica Rady ES čl. 2 ods. 5). Túto skutočnosť je však povinná uviesť v poznámkach. 
Uvedené ustanovenie o odchylnom postupe umožňuje pre pravdivý a verný obraz využiť medzinárodné účtovné štandardy.  Používaním IAS sa zásadne mení prístup k posudzovaniu jednotlivých hospodárskych operácií, čím daňové hľadisko je až druhoradé. To si pravdepodobne vyžiada aj inak definovať daňové povinnosti v daňových zákonoch. Taktiež štandardy uprednostňujú ekonomické hľadisko (komu prináša úžitok) pred právnou formou, čo je v prístupe pre povinnosť účtovať a prezentovať zásadne nový prístup. 
Na verný a pravdivý obraz priamo nadväzujú aj spôsoby oceňovania majetku a záväzkov a rozdielu majetku a záväzkov, ktoré sa vykonáva v čase obstarania, alebo ku dňu, ku ktorému sa zostavuje účtovná závierka. Pri oceňovaní je potrebné dodržať aj zásadu opatrnosti. V zákone sa tiež zavádza spôsob oceňovania tzv. „reálnou hodnotou“, pritom táto je definovaná ako trhová cena, kvalifikovaný odhad alebo cena určená znaleckým posudkom. Spôsob ocenenia reálnou hodnotou sa použije len v zákonom ustanovených prípadoch ( vybrané cenné papiere, deriváty, finančné umiestnenie a technické rezervy v poisťovniach a pod.) Spôsob oceňovania reálnou hodnotou zodpovedá Štvrtej smernici ES a poznajú ho aj medzinárodné účtovné štandardy.
Dôležité v tomto návrhu zákona sú aj ustanovenia o účtovnej závierke, o konsolidovanej účtovnej závierke, o výročnej správe ako aj o rozsahu povinnosti keď je potrené účtovnú závierku overiť audítorom. Overovanie účtovných závierok audítorom je vo verejnom záujme, aby informácie, ktoré tieto závierky obsahujú boli v súlade s týmto zákonom. Povinnosť overenia účtovnej závierky je pre akciové spoločnosti a iné účtovné jednotky, ak im to ustanovil osobitný zákon a pre ostatné obchodné spoločnosti a družstvá sú stanovené podmienky v tomto zákone. Pritom podľa zahraničných expertov, ak sú tieto kritéria stanovené prísnejšie, nepovažuje sa to za nedodržanie smerníc ES. 
Navrhovaný zákon vyslovene umožňuje ( § 17 ods. 10 a § 23 ods. 7), aby účtovné jednotky poskytovali účtovné záznamy nesúce informácie zostavené podľa medzinárodných účtovných štandardov (IAS) alebo iných medzinárodne uznávaných zásad. Týmto sa vytvoril priestor používať IAS podľa potrieb aj na Slovensku, čím sa zabezpečí porovnateľnosť a „čitateľnosť“ účtovných závierok našich subjektov so zahraničnými čo do obsahu, ale aj správnosti prezentovania.
V súlade so Siedmou smernicou ES sa upravili aj ustanovenia o konsolidovanej účtovnej závierke, a kde nie je priamo stanovené, platia pre ňu ustanovenia pre účtovnú závierku. Tak isto sú definované metódy konsolidácie. Taktiež konsolidovaná účtovná závierka môže byť zostavená podľa IAS.
Ďalej je rozšírená možnosť použitia výpočtovej a inej techniky a to tým, že účtovníctvo je definované ako systém účtovných záznamov, ktoré nesú potrebné informácie. Tieto záznamy môžu byť písomné, alebo technické, pričom sú uznané ako rovnocenné. Tu sa otvára priestor, aby systém účtovníctva nebol brzdou napríklad pri elektronicky vykonávaných obchodoch a podobne. Sú uvedené požiadavky, ako sa v týchto prípadoch bude vyžadovať preukázateľnosť takéhoto záznamu a pod.
	 Návrh nového zákona  je porovnateľný s právom Európskych spoločenstiev, čo bolo aj jeho cieľom. Odporúčania Štvrtej smernice ES č. 78/660/EHS o ročných účtovných závierkách niektorých typov obchodných spoločností ako aj smerníc z nej odvodených pre banky  ES č.86/635/EHS, alebo Smernice ES č. 91/674/EHS a Siedmej smernice ES č. 83/349/EHS o konsolidovaných účtovných závierkach, prípadne Ôsmej smernice č. 84/253/EHS o audítoroch sú plne zapracované do jednotlivých ustanovení zákona, prípadne budú detailnejšie rozpracované v opatreniach , ktoré vydá ministerstvo financií podľa § 4 ods. 2.
Stupeň právnej zlučiteľnosti s právom Európskych spoločenstiev s právom Európskej únie sa predpokladá v úrovni úplnej kompatibility.
	Navrhovaný zákon nebude mať priamy dopad na štátny rozpočet, iba ak z dôvodov uplatnenia ustanovenia o pokutách, naopak by sa mal prejaviť príjem do ŠR. Nepriamy dopad však nie je možné odhadnúť. Tento návrh zákona upresňuje, sprísňuje rozsah a spôsob vedenia účtovníctva a jeho preukázateľnosť, avšak nepredpokladá, že by sa tým zvýšili náklady účtovným jednotkám. Naopak, pri možnostiach využitia výpočtovej techniky na spracovanie účtovníctva a celého systému môže prísť k úspore znížením prácnosti a v konečnom dôsledku aj nákladov.  Avšak novela zákona si vyžiada doškolenie účtovných pracovníkov, hlavne pre používanie medzinárodných účtovných štandardov, pre realizáciu  ustanovení zákona o oceňovaní  majetku a záväzkov a sprísnených požiadaviek na preukázateľnosť účtovníctva. Tieto dopady na výšku nákladov závisia aj od súčasnej odbornej zdatnosti účtovníkov v účtovných jednotkách. Tieto náklady na vzdelanie pracovníkov  sú aj v súčasnosti.

DOLOŽKA  ZLUČITEĽNOSTI
návrhu zákona
s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie

1.  Navrhovateľ zákona:
     Vláda Slovenskej republiky.

2.  Názov návrhu zákona:
     Zákon o účtovníctve.

3.  Záväzky Slovenskej republiky vo vzťahu k Európskym spoločenstvám 
     a Európskej  únii:

a)	Návrh zákona o účtovníctve patrí medzi prioritné oblasti aproximácie práva obsiahnuté v čl. 70 Európskej dohody o pridružení – časť vedenie účtov a dane podnikov a medzi priority odporúčané v Bielej knihe – kapitola 16 Účtovníctvo. Problematika je tiež upravená v článku 84 Európskej dohody o pridružení. Návrh zákona je strednodobou prioritou s termínom k 1.1.2003 podľa Národného programu pre prijatie acquis communautaire 2001 – kapitola č. 5 Právo obchodných spoločností. V rámci screeningu patrí do kapitoly 5 – Právo obchodných spoločností – časť Účtovníctvo. Podľa Plánu legislatívnych úloh vlády Slovenskej republiky na rok 2002 sa má návrh zákona predložiť na rokovanie vlády Slovenskej republiky v mesiaci apríl 2002. Návrh zákona patrí medzi prioritné úlohy vlády Slovenskej republiky vyplývajúce z Pravidelnej hodnotiacej správy Európskej komisie o pripravenosti Slovenskej republiky na členstvo v Európskej únii.

b)	Negociačná pozícia ku kapitole č. 5 Právo obchodných spoločností   
	      bola odovzdaná 30. marca 2001. Prechodné obdobia Slovenská 
	      republika nepožaduje. Predbežne bola kapitola uzatvorená 17.mája 
	      2001.

4.   Problematika návrhu zákona je v práve Európskych spoločenstiev      
      upravená :

-	Štvrtá smernica Rady č. 78/660/EHS z 25. júla 1978 vydaná na základe  
článku 54 ods. 3 písm. g  zakladajúcej zmluvy o účtovnej závierke 
niektorých typov spoločností,
-	z nej odvodená smernica Rady č. 86/835/EHS z 8. decembra 1986 o výročných účtoch bánk a iných finančných inštitúcií ES,
-	smernica Rady č. 91/674/EHS z 19. decembra 1991 o ročnom vyúčtovaní a združených účtoch poisťovní, 
-	Siedma smernica Rady č. 83/349/EHS z 13. júna 1983, vydaná na základe článku 54 ods. 3 písm. g  Zmluvy o konsolidovaných účtoch,
-	Smernica č. 2001/65/ES Európskeho parlamentu a Rady z 27. septembra 2001, ktorá mení a dopĺňa smernice č. 78/660/EHS, 83/349/EHS a 86/635/EHS, pokiaľ ide o pravidlá oceňovania pre ročné a konsolidované účtovné závierky určitých typov spoločností ako aj bánk a ostatných finančných inštitúcií.

Štvrtá smernica Rady č. 78/660 EHS z 25. júla 1978 je základom pre harmonizáciu účtovníctva v rámci Spoločenstva. Stanovuje pravidlá pre spoločnosti s ručením obmedzeným pri zostavovaní ich ročných účtov. Poskytuje referenčný rámec pre Siedmu smernicu o konsolidovaných účtoch a pre rezortné smernice o finančných informáciách, ktoré majú uverejňovať banky a poisťovne.
Siedma smernica Rady č. 83/349/EHS z 13. júna 1983 požaduje, aby členské štáty zaviedli povinnosť konsolidácie v prípadoch, keď má materská spoločnosť právnu možnosť kontrolovať jednu alebo niekoľko dcérskych spoločností a umožňuje, aby členské štáty zaviedli povinnosť konsolidácie aj v iných prípadoch, keď materská spoločnosť fakticky kontroluje jednu alebo niekoľko dcérskych spoločností prostredníctvom minoritného vlastníctva akcií.
Smernica Rady č. 91/674/EHS z 19. decembra 1991 o ročnom vyúčtovaní a združených účtoch poisťovní prihliada na konkrétne charakteristiky týchto inštitúcií. Vzťahuje sa na všetky inštitúcie, ktoré sa zaoberajú poisťovníctvom. Pokiaľ ide o všeobecné pravidlá, odvoláva sa na Štvrtú smernicu. 
Smernica Rady č. 86/835/EHS z 8. decembra 1986 o výročných účtoch bánk a iných finančných inštitúcií ES definuje obsah položiek nezahrnutých do súvahy, ktoré sú zvlášť dôležité v bankovom sektore. Obsahuje špeciálne pravidlá o oceňovaní dlhopisov, vrátane cenných papierov s úrokovou sadzbou a prevoditeľných cenných papierov, ktoré nemajú charakter finančných fixných aktív.
Smernica Rady č. 2001/65/ES z 27. septembra 2001 mení a dopĺňa smernice Rady č. 78/660/EHS, 83/349/EHS a 86/635/EHS, pokiaľ ide o pravidlá oceňovania pre ročné a konsolidované účtovné závierky určitých typov spoločností, ako aj bánk a ostatných finančných inštitúcií, stanovuje pravidlá pre oceňovanie v objektívnych cenách.

Preklady uvedených smerníc sa nachádzajú v databáze Centrálnej prekladateľskej jednotky Sekcie Úradu vlády Slovenskej republiky Inštitútu pre aproximáciu práva a sú aj zrevidované, okrem smernice č. 2001/65/ES.

5.   Stupeň zlučiteľnosti návrhu zákona  s právom Európskych spoločenstiev          
      a právom Európskej únie:

a)	úplná zlučiteľnosť s právom ES/EÚ sa dosiahne vydaním opatrení    
      Ministerstva financií Slovenskej republiky na základe § 4 ods. 2 návrhu 
      zákona.                                                                                         

6.     Gestor :
  
       Ministerstvo financií Slovenskej republiky.
 
7. Pri príprave návrhu zákona nebola účasť expertov, aj keď v rámci Národného akčného plánu Slovenskej republiky pre posilnenie kapacít národného účtovníctva a audítorstva boli vypracované analýzy rozdielov medzi našimi právnymi normami v oblasti účtovníctva a medzinárodnými účtovnými štandardami, tieto slúžili len ako východisko pre návrh zákona. V rámci prípravy návrhu zákona však experti neboli prítomní a ani sa v priebehu prípravy k návrhu zákona nevyjadrovali.

Osobitná časť

K § 1 

Ustanovuje rozsah, spôsob vedenia účtovníctva a jeho preukázateľnosť. Zákon definuje presne subjekty, ktoré majú povinnosť viesť účtovníctvo. Ďalej sa na účely tohto zákona považujú tieto subjekty za účtovné jednotky. Oproti doteraz platnému návrhu sa znenie iba upresňuje tak, že zákon ustanovuje aj preukázateľnosť účtovníctva.

K § 2

Presne sa vymedzuje predmet účtovníctva a sústavy v akých možno účtovníctvo viesť. Oproti pôvodne platnému textu zákon definuje základné pojmy účtovníctva. Definície vychádzajú z požiadaviek medzinárodných účtovných štandardov (ďalej len „IAS“), z časti -  rámcová osnova. Na rozdiel od IAS, ktoré definujú pojmy len pre potreby podnikateľských subjektov, definície sú vyjadrené všeobecne tak, aby zohľadnili potreby všetkých účtovných jednotiek. Zavádza sa nový pojem - iné aktíva, iné pasíva, ako časť majetku a záväzkov, ktoré nespĺňajú podmienku vykazovania v súvahe, ale sú dôležité pre používateľov účtovníctva a musia sa popísať v časti poznámky v účtovnej závierke. 

K § 3

Ustanovuje sa pravidlo účtovania o skutočnostiach, ktoré sú predmetom účtovníctva v súlade s účtovnými zásadami a účtovnými metódami do príslušného účtovného obdobia v systéme podvojného účtovníctva tak ako sa uvádza v  Čl. 31 odsek 1 písm. d) Štvrtej smernice ES. Pri dodržiavaní týchto pravidiel sa uplatňuje akruálny princíp, ktorý definuje rámcová osnova IAS ako princíp, keď účinky transakcií a iných udalostí sú zachytené v okamihu keď vzniknú, a nie keď sú peňažné prostriedky alebo ekvivalenty prijaté alebo zaplatené. Akruálny princíp sa neuplatňuje v jednoduchom účtovníctve, čo je vyjadrené pravidlom o účtovaní všetkých výdavkov a príjmov až v deň ich zaplatenia.
S účinnosťou od 1.1.2004 sa dáva účtovným jednotkám možnosť, ak to vyhovuje spôsobu ich hospodárenia, požiadať o zmenu účtovného obdobia. Zavádza sa nový pojem, tzv. „hospodársky rok“, ktorý nie je zhodný s kalendárnym rokom, ale tvorí 12 po sebe idúcich kalendárnych mesiacov. Ďalej sa upravuje, že v prípadoch zmeny účtovného obdobia môže byť účtovné obdobie aj kratšie ako ustanovených 12 mesiacov. Ide o závažnú zmenu a v prípade jej prijatia by bolo potrebné novelizovať niekoľko právnych predpisov, ktoré akýmkoľvek spôsobom nadväzujú na účtovné obdobie, napr. zákon o daniach z príjmov, zákon o rozpočtových pravidlách, obchodný zákonník, zákon o správe daní a poplatkov.
Je predpoklad, že väčšina účtovných jednotiek by mala naďalej účtovné obdobie zhodné s kalendárnym rokom, ale účtovným jednotkám, ktorých hospodárska činnosť začína a končí v rôznych účtovných obdobiach  sa umožní objektívne vykazovať údaje, napr. poľnohospodári a účtovné jednotky, ktoré podliehajú konsolidácii a ich materské spoločnosti majú sídlo v zahraničí.

K § 4

Ustanovuje dobu, počas ktorej sú účtovné jednotky povinné viesť účtovníctvo.  Ďalej povinnosť účtovných jednotiek dodržiavať rámcové účtové  osnovy,  usporiadanie a označovanie položiek účtovnej závierky a konsolidovanej účtovnej závierky a  obsahové vymedzenie týchto položiek, rozsah  údajov  na  zverejnenie  z  účtovnej  závierky, účtovné sústavy, termíny, spôsob a miesto  predloženia, obsahové vymedzenie účtovných kníh v sústave jednoduchého účtovníctva a ďalej účtovné metódy, napríklad spôsoby oceňovania a ich použitie vrátane postupov tvorby a použitia opravných položiek, postupov odpisovania a postupov tvorby a použitia rezerv, ako aj metódy konsolidácie účtovnej závierky. Zaradenie účtovných jednotiek do jednotlivých skupín podľa charakteru  ich činnosti ( tzn. podnikatelia, banky, poisťovne, rozpočtové a príspevkové organizácie a pod.), účtovné zásady a účtovné metódy a ich použitie jednotlivými skupinami účtovných jednotiek. Podrobnosti upraví ministerstvo financií opatreniami. Ide o splnomocňovacie ustanovenie pre ministerstvo financií vydávať podrobnosti vedenia účtovníctva, použitia metód, postupov, spôsobov a zásad opatrením.
Účtovné jednotky majú povinnosť viesť účtovníctvo za účtovnú jednotku ako celok. Účtovníctvo sa vedie za účtovnú jednotku ako celok a ako sústava účtovných záznamov (§ 33 až 36). Účtovné záznamy môžu mať písomnú alebo technickú formu a obidve sú uznané za rovnocenné. Účtovníctvo sa vedie v slovenskom jazyku a v slovenskej mene, pričom zákon presne ustanovuje, kedy sú účtovné jednotky povinné viesť účtovníctvo aj v cudzej mene. 

K § 5

Účtovné jednotky  môžu poveriť vedením  svojho účtovníctva aj inú právnickú alebo fyzickú osobu, ale  nezbavujú sa tým zodpovednosti za správne vedenie účtovníctva a  za jeho preukazovanie  na území Slovenskej republiky v rozsahu podľa tohto zákona. Osobitný predpis môže v budúcnosti určiť, že účtovná jednotka nemôže poveriť vedením účtovníctva inú osobu. V tom prípade sa toto ustanovenie na takúto účtovnú jednotku nebude vzťahovať.

K § 6

Ustanovuje sa povinnosť zaznamenávať skutočnosti, ktoré sú predmetom účtovníctva, účtovnými dokladmi v účtovných knihách iba na základe účtovných záznamov. Ďalej povinnosť inventarizovať majetok a záväzky a zostavovať účtovnú závierku v prípadoch ustanovených v § 17 a § 22. 

K § 7

	Ustanovuje sa povinnosť viesť účtovníctvo tak, aby účtovná závierka  zostavená na jeho základe dávala verný a pravdivý obraz o predmete účtovníctva  a finančnej situácii účtovnej jednotky.  Ide o základnú požiadavku Štvrtej smernice ES aj IAS. Tento paragraf je jeden z najdôležitejších v celom zákone. Definuje, že účtovníctvo musí byť vedené spôsobom, ktorý zaručuje za každých podmienok verný a pravdivý obraz skutočnosti. V tomto paragrafe sa ustanovuje hneď niekoľko zásad účtovníctva, a to nepretržitosť (Čl. 33 ods. 1 písm. a) Štvrtej smernice Rady ES), zásada bilančnej kontinuity (najmä Čl. 3 Štvrtej smernice Rady ES), zákaz vzájomnej kompenzácie medzi položkami majetku a záväzkov, nákladov a výnosov, prípadne príjmov a výdavkov (Čl. 7 Štvrtej smernice Rady ES). Tento zákaz sa v plnom rozsahu nevzťahuje na určité subjekty, pre ktoré platia aj v rámci európskeho spoločenstva osobitné smernice, ktoré umožňujú niektoré položky kompenzovať.

K § 8

Oproti v súčasnosti platnej právnej úprave sa spresňujú a sprísňujú povinnosti účtovnej jednotky. Novo je definovaná trvalosť a zrozumiteľnosť záznamov tak, že účtovná jednotka je povinná vystavovať a uchovávať účtovné záznamy tak, aby boli preukázateľné a jednoznačné po celú dobu  archivácie ustanovenú jej týmto zákonom. Zmenil sa vecný obsah pojmu „úplnosť účtovníctva“ – nestačí iba zaúčtovať všetky účtovné prípady, ale účtovná jednotka musí mať zostavenú aj účtovnú závierku, prípadne konsolidovanú účtovnú závierku, vyhotoviť výročnú správu, prípadne konsolidovanú výročnú správu a zverejniť údaje podľa § 21.  Tieto zmeny sú nevyhnutné najmä v súvislosti s novým poňatím vedenia účtovníctva ako sústavy účtovných záznamov.

K § 9

	Účtovné jednotky vedú účtovníctvo v jednej účtovnej sústave a to v sústave podvojného účtovníctva alebo v sústave jednoduchého účtovníctva. V zásade vedú účtovné jednotky účtovníctvo v sústave podvojného účtovníctva. 
 Účtovné jednotky, ktorým  sa umožňuje účtovať v sústave jednoduchého účtovníctva vymedzuje zákon v ods. 2 a zároveň pre niektoré z nich zákon vymedzuje podmienky pre uplatnenie účtovania v sústave jednoduchého účtovníctva. Ustanovené podmienky platia vždy pre všetky subjekty uvedené v príslušnom ustanovení. 

K § 10

Medzi účtovné záznamy účtovné jednotky  v súlade s ustanoveniami  tohto zákona zahŕňajú  účtovné doklady, ktorými zabezpečujú najmä úplnosť a preukázateľnosť účtovníctva (§ 8). 
	Vzhľadom na významnosť účtovných dokladov pri posudzovaní vedenia účtovníctva, najmä jeho preukázateľnosti a úplnosti je obsahová stránka účtovného dokladu  vymedzená taxatívnym uvedením náležitostí účtovného dokladu. Na účtovné doklady sa vzťahujú aj iné ustanovenia  zákona, ktoré sa týkajú účtovných záznamov vrátane ich formy.

K  § 11

	Pri vykonávaní účtovných zápisov (§ 6),  považovaných za účtovné záznamy sa ustanovuje povinnosť ich priebežného vykonávania s prihliadnutím  aj na požiadavky iných právnych predpisov.  Priebežnosť vykonávania účtovných zápisov môže vyplývať napr. zo zákona  o rozpočtových pravidlách, predpisov, ktoré súvisia s činnosťou orgánov štatistiky, daňových úradov a podobne.
	Ustanovenie, že účtovné zápisy nemôžu účtovné jednotky vykonávať mimo účtovných kníh má význam pre posudzovanie zaúčtovania všetkých účtovných prípadov a tým aj úplnosti vedenia účtovníctva.

K § 12

Na vedenie účtovníctva v  sústave podvojného účtovníctva sa ustanovujú jednotlivé účtovné knihy, v ktorých sa  vykonávajú účtovné zápisy podľa rozdielnych hľadísk.  Časové hľadisko  sa uplatňuje na usporiadanie účtovných zápisov v denníku, vecné hľadisko na usporiadanie účtovných zápisov v hlavnej knihe. Účtovný zápis musí byť vykonaný súčasne v denníku a v hlavnej knihe, alebo aj na podsúvahových účtoch.  Na podsúvahových účtoch sa záznamy vykonávajú jednostranne, ale prostredníctvom zúčtovacieho účtu, nakoľko sa tu zachytávajú také operácie o majetku, ktorý nie je vlastníctvom účtovnej jednotky. Na týchto účtoch sa neúčtuje podvojne, lebo podvojným zápisom sa nedosiahne ďalšia informácia, teda ako sa ovplyvní majetok, alebo zdroje organizácie.  Podvojnosť zápisov vychádza z ekonomickej podstaty účtovnej (hospodárskej) operácie, pretože ovplyvňuje zmeny aktív alebo pasív pričom vznikajú náklady alebo výnosy.  Ďalej sa ustanovuje obsahová náplň jednotlivých účtovných kníh  a možnosť účtovania len na účtoch uvedených v účtovom rozvrhu (§13 ods.3). 

K § 13 
	
	Oproti doterajšej právnej úprave sa účtová osnova ustanovuje ako rámcová účtová osnova vzhľadom na to, že sa predpokladá ustanovenie účtovej  osnovy (účtových osnov) opatrením len na určitej úrovni (v štruktúre účtová trieda, účtová skupina, prípadne syntetický účet), pričom pre jednotlivé skupiny účtovných jednotiek môže byť úroveň (podrobnosť) rozdielna. Napr. pre účtovné jednotky verejného sektoru sa predpokladá podrobnejšia účtová osnova, alebo v bankovom sektore bude potrebné uvádzať iné podrobnosti potrebné napr. pre hodnotenie štruktúry cenných papierov, klientov a pod. 

K § 14

	Analytická evidencia  obsahuje ďalšie údaje, ktoré nemožno vyjadriť účtovným zápisom v účtovnej knihe, ale tieto nadväzujú a súvisia s údajmi v účtovných knihách a sú  potrebné pre účtovnú jednotku a priame preukazovanie určitých skutočností. Takýmito údajmi sú napr. údaje o jednotlivých zložkách majetku, identifikujúce jednotlivé zložky nehmotného a hmotného majetku  ako názov, opis majetkovej zložky, príp. číselné označenie, dátum obstarania, dátum uvedenia do užívania, údaje o účtovných a daňových odpisoch,  dátum a spôsob vyradenia.  	
	Ustanovené zoznamy použitých číselných znakov, symbolov a skratiek nepriamo umožňujú ich použitie a slúžia na zabezpečenie zrozumiteľnosti účtovných záznamov. 

K § 15

V sústave jednoduchého účtovníctva sú definované účtovné knihy. Pokiaľ účtovná jednotka účtuje v sústave jednoduchého účtovníctva príslušné ustanovenia zákona sa použijú obdobne, napr. v sústave jednoduchého účtovníctva nemá opodstatnenie účtová osnova a účtový rozvrh alebo použitie ostatných ustanovení vyplývajúce z účtovnej závierky v sústave jednoduchého účtovníctva (§ 17).

K § 16

	Ustanovuje sa deň, ku ktorému účtovné jednotky otvárajú a uzavierajú účtovné knihy.

V zásade deň uzavierania účtovných kníh súvisí s dňom zostavenia účtovnej závierky s výnimkou priebežnej účtovnej závierky. Pri zmene právnej formy obchodných spoločností, keď nedochádza k zániku obchodnej spoločnosti sa účtovné knihy neuzavierajú, ak osobitný predpis, ktorým sa rozumie najmä obchodný zákonník neustanovuje inak.

Zákon umožňuje po zostavení a odovzdaní účtovnej závierky opäť otvoriť účtovné knihy v prípadoch, keď podlieha účtovná závierka schvaľovaniu podľa osobitných predpisov. V odseku 11 sa ustanovuje všeobecná zásada bilančnej kontinuity.

K § 17 

Ustanovuje sa definícia účtovnej závierky  a vymedzuje sa, čo tvorí účtovnú závierku v sústave podvojného účtovníctva a v sústave jednoduchého účtovníctva. V sústave podvojného účtovníctva ide o súvahu, výkaz ziskov a strát a poznámky, v sústave jednoduchého účtovníctva ide o výkaz o majetku a záväzkoch a výkaz o príjmoch a výdavkoch. Ďalej sa ustanovujú požiadavky na identifikáciu účtovnej závierky a ustanovenie o tom, odkedy sa účtovná závierka považuje za zostavenú. Z hľadiska povinnosti zostavovania účtovnej závierky  nadväzuje deň, ku ktorému je účtovná jednotka povinná zostaviť účtovnú závierku podľa § 16 zákona. 
Vymedzuje sa povinnosť účtovných jednotiek v súvislosti so zostavením otváracej súvahy a to ku dňu vzniku účtovnej jednotky, ku dňu vstupu do likvidácie (likvidačná súvaha) a ku dňu účinnosti vyhlásenia konkurzu alebo vyrovnania. Účtovné jednotky uvádzajú v účtovnej závierke informácie podľa stavu ku dňu, ku ktorému sa účtovná závierka zostavuje. 
Je umožnené pre zostavenie účtovnej závierky použiť medzinárodné účtovné štandardy, ktoré vydáva Rada pre medzinárodné účtovné štandardy so sídlom v Londýne, alebo iné uznávané účtovné zásady pre zostavenie účtovnej závierky 
( napr. GAAP a podobne).

K § 18

Ustanovuje sa povinnosť účtovných jednotiek zostavovať účtovnú závierku za účtovnú jednotku ako celok. V prípadoch ustanovených v § 22 sa zostavuje účtovná závierka aj za skupinu účtovných jednotiek zahrňovaných do konsolidovaného celku ako konsolidovaná účtovná závierka. 
Účtovná závierka v závislosti od dňa, ku ktorému sa zostavuje, môže byť zostavená ako riadna alebo mimoriadna v nadväznosti na ustanovenie § 16. Ustanovuje sa ďalej možnosť zostavovať účtovnú závierku  aj v priebehu  účtovného obdobia ako priebežnú účtovnú závierku, ktorú možno zostaviť buď v úplnej štruktúre podľa § 17 alebo v skrátenej štruktúre, pričom účtovná závierka v skrátenej štruktúre musí nadväzovať na položky účtovnej závierky v úplnej štruktúre. Informácie o predmete účtovníctva sa vykazujú v účtovnej závierke za obdobie, za ktoré sa účtovná závierka zostavuje a za bezprostredne predchádzajúce účtovné obdobie. V  priebežnej účtovnej závierke sa tieto informácie vykazujú tiež za dve porovnateľné obdobia. Poznámky obsahujú informácie, ktoré vysvetľujú údaje v súvahe a výkaze ziskov a strát, prípadne ďalšie výkazy a údaje, ktoré ich dopĺňajú.

K § 19

Ustanovuje sa povinnosť účtovným jednotkám mať účtovnú závierku overenú audítorom a vymedzuje sa, na ktoré účtovné jednotky sa povinnosť auditu účtovnej závierky vzťahuje. Táto povinnosť sa vzťahuje na účtovné jednotky, ktoré sú obchodnými spoločnosťami povinne vytvárajúcimi základné imanie, t.j. spoločnosti s ručením obmedzeným a ďalej družstvá za podmienok vymedzených v tomto ustanovení. Tieto účtovné jednotky majú povinnosť auditu účtovnej závierky, ak v roku predchádzajúcom roku, za ktorý sa táto závierka overuje, boli splnené aspoň dve z nasledujúcich podmienok a to celková suma majetku v ocenení podľa § 25 presiahla 20 mil. Sk,   čistý obrat presiahol 40 mil. Sk a priemerný počet zamestnancov presiahol 20. Povinnosť auditu účtovnej závierky sa ďalej vzťahuje aj na účtovné jednotky, ktorým je táto povinnosť ustanovená osobitným právnym predpisom, napríklad pre akciové spoločnosti túto povinnosť ukladá obchodný zákonník, pre obce zákon o obecnom zriadení a pod. Účtovné jednotky, ktoré majú povinnosť auditu účtovnej závierky zverejňujú údaje z účtovnej závierky spôsobom ustanoveným v § 21 tohto zákona alebo spôsobom ustanoveným osobitným právnym predpisom.  Účtovná závierka musí byť overená audítorom najneskôr do konca roku nasledujúcom po účtovnom období, za ktoré sa zostavuje.

K § 20  

Ustanovuje sa povinnosť účtovnej jednotky vyhotovovať výročnú správu. Táto povinnosť sa vzťahuje na účtovné jednotky, ktoré podľa § 19 musia mať účtovnú závierku overenú audítorom. Výročnú správu sú povinné vyhotovovať aj účtovné jednotky, ktorým túto povinnosť ukladá osobitný predpis, napríklad zákon o nadáciách.  Účtovné jednotky, ktoré majú povinnosť auditu účtovnej závierky musia mať audítorom overenú aj výročnú správu. Lehota na overenie výročnej správy audítorom je do konca roka nasledujúcom po účtovnom období, za ktoré sa vyhotovuje. Ďalej sa upravuje minimálny povinný obsah výročnej správy. Odlišný obsah výročnej správy od obsahu ustanoveného týmto ustanovením môžu mať účtovné jednotky, ktorým obsah výročnej správy určuje osobitný právny predpis, napr. zákon o nadáciách. 

K § 21  

Ustanovuje sa povinnosť účtovných jednotiek zverejňovať účtovnú závierku a výročnú správu. Táto povinnosť sa vzťahuje na všetky účtovné jednotky, ktoré sa zapisujú do obchodného registra. Spôsob pre zverejňovanie účtovnej závierky a výročnej správy účtovných jednotiek zapísaných do obchodného registra nadväzuje na príslušné ustanovenia obchodného zákonníka upravujúce zverejňovanie informácií, to znamená, že tieto účtovné jednotky zverejňujú informácie v Zbierke listín v obchodnom registri v lehote do 30 dní po ich schválení. Účtovné jednotky, ktoré podľa § 19 podliehajú auditu účtovnej závierky, zverejňujú účtovnú závierku a výročnú správu až po ich overení audítorom. Povinnosť zverejňovania sa vzťahuje na všetky informácie z účtovnej závierky aj výročnej správy s výnimkou tých, ktoré podliehajú utajeniu podľa zákona o ochrane utajovaných skutočností. Povinnosti účtovných jednotiek týkajúce sa zverejňovania sa rovnako vzťahujú aj na konsolidovanú účtovnú závierku a konsolidovanú výročnú správu.   

§ 22

Definuje konsolidovanú účtovnú závierku a spôsob jej zostavenia metódami na vykonanie konsolidácie, ďalej povinnosť overovania tejto závierky audítorom, čo vyplýva  s článku 37 Siedmej smernice Rady ES.
Ďalej definuje, kto má povinnosť zostaviť konsolidovanú účtovnú závierku, pričom prihliada na ustanovenie § 66a obchodného zákonníka, ktorý definuje ovládajúcu a ovládanú osobu, kto tvorí konsolidovaný celok a aké podmienky musia byť splnené, aby konsolidujúca spoločnosť zostavila konsolidovanú účtovnú závierku. Tieto podmienky stanovuje Siedma smernica Rady Európskych spoločenstiev v čl. 6, pričom podmienky sú uvedené v štvrtej smernici ES čl. 27. 
Ods. 5 definuje, že oslobodenie zostaviť konsolidovanú účtovnú závierku neplatí pre banky, poisťovne a zaisťovne bez ohľadu na to, či spĺňajú podmienky uvedené v ods. 4, pretože uvedené subjekty  musia zostavovať konsolidovanú závierku vždy na základe povinností vyplývajúcich z osobitných predpisov. 
Ďalej konsolidujúca účtovná jednotka je povinná včas oznámiť ostatným účtovným jednotkám skutočnosť, že sú súčasťou konsolidovaného celku, že podliehajú konsolidácii, sú povinné poskytnúť svoju individuálnu účtovnú závierku a všetky ostatné písomnosti  konsolidujúcej spoločnosti. Táto požiadavka je v súlade s článkom 26 Siedmej smernice Rady ES. Povinnosťou konsolidujúcej účtovnej jednotky je aj povinnosť zostavovať konsolidovanú výročnú správu, ktorej obsah zodpovedá údajom uvedeným v konsolidovanej účtovnej závierke, čo je v súlade s článkom 36 Siedmej smernice Rady ES. 

§ 23 

Ustanovuje, ktoré metódy je možné použiť pri konsolidácii, ku ktorému  dňu sa zostavuje konsolidovaná účtovná závierka, ako postupuje konsolidujúca účtovná jednotka v prípadoch, ak niektorá z účtovných jednotiek zahrnutá do konsolidovaného celku uplatňuje iné účtovné obdobie ako konsolidujúca účtovná jednotka. 
V tomto paragrafe je zapracovaná požiadavka vychádzajúca z článkov  27  a 29 Siedmej smernice Rady ES o povinnosť účtovných jednotiek zabezpečiť zostavenie účtovných závierok k rovnakému dátumu, ku ktorému zostavuje účtovnú závierku konsolidujúca účtovná jednotka, dodržiavanie rovnakých oceňovacích metód, prepočtu z cudzej  meny na slovenskú menu.
Ustanovením posledného odseku je daná účtovným jednotkám možnosť zostaviť konsolidovanú účtovnú závierku a konsolidovanú výročnú správu aj podľa IAS  alebo GAAP a pod.

K  § 24

Ide o spoločné ustanovenia spôsobov oceňovania majetku a záväzkov,  týkajúce sa najmä stanovenia dňa, ku ktorému sa vykonáva ocenenie a prepočítavanie majetku a záväzkov vyjadrených v cudzej mene na slovenskú menu kurzovým lístkom Národnej banky Slovenska. Stanovené spôsoby oceňovania sa použijú primerane i pre oceňovanie iných aktív a iných pasív. Pre spôsoby oceňovania platí takisto zásada stálosti metód uvedená v § 7 ods. 4.

K  § 25

V ustanovení sa uvádza oceňovanie jednotlivých zložiek majetku a záväzkov, pričom  pri oceňovaní sa prihliada najmä na charakter oceňovaného majetku a záväzkov. V odseku 2 ide najmä o vyjadrenie zásady opatrnosti pri oceňovaní majetku a záväzkov, v odseku 3 sa uvádza, že pri rovnakom druhu zásob na sklade a pri rovnakom druhu cenných papierov v portfóliu účtovnej jednotky sa za spôsob ocenenia pri úbytku tohto majetku považuje aj ocenenie váženým aritmetickým priemerom alebo spôsob, keď prvá cena na ocenenie prírastku príslušného druhu majetku sa použije ako prvá cena na ocenenie úbytku tohto majetku a v odseku 4 sú zadefinované jednotlivé spôsoby oceňovania. Vážený aritmetický priemer je matematická metóda, ktorá sa využíva v tomto prípade na určenie „priemernej ceny“.

K  § 26

V ustanovení sa uvádzajú spôsoby oceňovania pri inventarizácii s vyjadrením zásady opatrnosti. V odseku 3 sú zadefinované rezervy, ktoré predstavujú záväzky s neurčitým časovým vymedzením a výškou, ako aj  opravné položky, ktoré sa vytvárajú na prechodné zníženie hodnoty majetku.

K  § 27

Ustanovuje sa oceňovanie reálnou hodnotou u jednotlivých zložiek majetku a záväzkov ku dňu, ku ktorému sa zostavuje účtovná závierka, alebo k inému dňu v priebehu účtovného obdobia ak tak ustanovil osobitný predpis. Podľa tohto ustanovenia sa ako reálna hodnota použije trhová cena, kvalifikovaný odhad alebo posudok znalca, ktorý sa použije predovšetkým v prípadoch obchodných spoločností a družstiev zanikajúcich bez likvidácie splynutím alebo rozdelením ako aj  ocenenie stanovené podľa osobitných predpisov. Spôsob oceňovania reálnou  hodnotou sa použije len u vybraných druhov majetku, ktorým sú vybrané cenné papiere, deriváty, finančné umiestnenie a technické rezervy poisťovní, majetok a záväzky v prípadoch zanikajúcich spoločností bez likvidácie splynutím alebo rozdelením podľa obchodného zákonníka alebo v iných prípadoch podľa osobitného predpisu napr. v podielovom fonde a časť majetku a záväzkov, ktoré sú zabezpečené derivátmi. V prípadoch oceňovania reálnou hodnotou sa zásada opatrnosti použije iba primerane, tzn. účtovné jednotky síce odpisujú, ale zahŕňajú do ocenenia aj zisky a prírastky hodnoty, ktoré neboli dosiahnuté, prípadne i nepredpokladané riziká. O oceňovaní reálnou hodnotou, takisto ako o oceňovaní spôsobmi založenými na obstarávacej cene alebo vlastných nákladoch, a o rozdieloch zistených pri oceňovaní účtovné jednotky účtujú v súlade s účtovnými zásadami a účtovnými metódami.
Spôsob oceňovania zodpovedá odporúčaniam Štvrtej smernice ES (Čl. 33 ods. 2 písm. c)), pričom už teraz je požadované toto ocenenie aj  podľa smerníc ES označovaných 4.bis pre banky a 4.ter pre poisťovne v prípadoch uvedeného majetku a záväzkov. Takéto oceňovanie je v súlade aj s medzinárodnými účtovnými štandardami (IAS).

K  § 28

Ustanovuje sa, v ktorých prípadoch účtovná jednotka odpisuje majetok. Účtovné jednotky sú povinné zostavovať odpisový plán, na základe ktorého vykonávajú odpisovanie majetku.

K  § 29

Ustanovujú sa povinnosti účtovnej jednotky v súvislosti s vykonávaním inventarizácie majetku a záväzkov. Rozlišuje sa periodická  a priebežná inventarizácia. Možnosť použitia priebežnej inventarizácie v odseku 2 sa rozširuje i na dlhodobý hmotný hnuteľný majetok. Ako doteraz sú účtovné jednotky povinné podľa odseku 3  preukázať inventarizáciu u všetkého majetku a záväzkov počas piatich rokov po jej vykonaní.

K § 30

Ustanovuje sa postup na vykonanie fyzickej a dokladovej inventúry. V ods. 2 je vymedzený obsah inventúrneho súpisu. V odseku 6 sú zadefinované inventarizačné rozdiely a v odseku 7 je uvedené, že inventarizačné rozdiely sa zaúčtujú do účtovného obdobia, za ktoré sa inventarizáciou overuje stav majetku a záväzkov.

K § 31

Ustanovuje sa účtovná dokumentácia účtovnej jednotky, ktorú tvorí súhrn všetkých účtovných záznamov vytváraných v súlade s § 4 ods. 4. Obsahom účtovného záznamu je samotná informácia týkajúca sa predmetu účtovníctva alebo vedenia účtovníctva, napríklad záznamy o vykonaní fyzickej inventúry. Formou účtovného záznamu je konkrétny spôsob zaznamenania tejto informácie. Môže ísť konkrétne napríklad o listinu, magnetickú pásku alebo disk, disketu, CD ROM, optický disk, pamäť počítača, spôsob technologického zaznamenávania zákon neupravuje. Je upravená forma účtovného záznamu. Účtovný záznam môže mať písomnú formu alebo formu na technickom nosiči dát, t. j. technickú formu a vymedzuje, čo sa považuje za písomnú a čo za technickú formu účtovného záznamu. Upravuje sa možnosť vykonať prevod účtovného záznamu z jednej formy do druhej, pričom musí byť splnená požiadavka, že sa pritom nezmení jeho obsah. Pre účely tohto zákona sa všetky formy účtovného považujú za rovnocenné. Vymedzujú sa povinnosti účtovných jednotiek v prípade, ak vedú účtovné záznamy v technickej forme. V tomto prípade je nevyhnutné, aby účtovná jednotka disponovala takými prostriedkami a vybavením, ktoré umožnia vykonať prevod účtovných záznamov do formy čitateľnej pre fyzickú osobu.

K § 32

Ustanovujú sa požiadavky kladené na účtovné záznamy z hľadiska ich preukázateľnosti. Preukázateľnosť účtovného záznamu sa zásadne zakladá na zhode obsahu tohto záznamu so skutočnosťou. Za preukázateľné sa uznávajú účtovné záznamy, u ktorých k zaisteniu zhody so skutočnosťou došlo priamo alebo tie, ktoré sú odvodené od takto priamo preukázateľných účtovných záznamov tam, kde existuje jednoznačná zodpovednosť za toto odvodenie ako aj za preukázateľnosť záznamu, od ktorého sa odvodzujú. Upravuje sa aj preukázateľnosť účtovných záznamov v súvislosti s ich prenosom. Definuje sa podpisový záznam, ktorý umožňuje určenie zodpovednej osoby. Rozumie sa ním účtovný záznam, ktorým je vlastnoručný podpis alebo obdobný preukázateľný účtovný záznam v technickej forme nahradzujúci vlastnoručný podpis, pričom obidve formy podpisového záznamu sú rovnocenné. Požiadavky kladené na podpisový záznam zaručujú, že pôvodca takéhoto záznamu nebude môcť odmietnuť zodpovednosť ani za jeho pripojenie k účtovnému záznamu ani za obsah účtovného záznamu, ku ktorému sa pripojil. 

K § 33

	Povinnosť zabezpečenia  ochrany a bezpečnosti prenášaných informácií sa  vzťahuje na všetky formy účtovného záznamu (§ 31) a  prenosu vrátane prenosu účtovného záznamu prostredníctvom informačného systému.  Ochranu a bezpečnosť  informácii určitého charakteru a ich prenosu musí zabezpečiť účtovná jednotka. Za preukázateľný účtovný záznam (§ 32) možno považovať záznam prenesený prostredníctvom systému, ktorý  vyhovuje kritériám ochrany a bezpečnosti.

K § 34

	Ustanovenia o spôsobe vykonania opravy v účtovných záznamoch sa vzťahujú na všetky účtovné záznamy.
	Na opravu účtovného zápisu, ktorý sa vykonáva v účtovných knihách sa osobitne ustanovuje povinnosť vyhotoviť účtovný doklad.

K § 35

	Stanovujú sa doby úschovy účtovnej dokumentácie na účely preukazateľnosti účtovníctva. Týmto nie sú dotknuté ustanovenia iných predpisov, ktoré riešia uschovu pre iné potreby.

K § 36

	V prípadoch ak sa použijú účtovné záznamy aj na iné účely, tieto sa musia uschovať ešte do konca nasledujúceho účtovného obdobia, v ktorom sa uvedené konania skončili. 

K § 37

Ustanovuje sa možnosť, aby v prípadoch osobitného charakteru majetku Ministerstvo financií Slovenskej republiky v spolupráci s uvedenými subjektami stanovilo inak obsahové vymedzenie položiek majetku a ich zobrazenie v účtovnej závierke. Toto splnomocnenie je možné použiť len v prípade, ak príslušný vecný právny predpis vymedzí takýto majetok ( napr. vojenský materiál, civilný materiál a podobne).  

K § 38

Ustanovuje sa výška pokút za nedodržanie povinností ustanovených týmto zákonom, ktoré môžu uložiť daňové úrady. Na základe kompetenčného zákona sú daňové úrady jediné, ktoré môžu uložiť pokutu za porušenie zákona o účtovníctve.  Účtovným jednotkám účtujúcim v sústave podvojného účtovníctva môže byť uložená pokuta do  1%, alebo do  3 % celkovej sumy majetku vykázanej v súvahe. Podobne účtovné jednotky účtujúce v sústave jednoduchého účtovníctva môžu mať uloženú pokutu za porušenie niektorých ustanovení definovaných podľa ich závažnosti do 1% alebo do 3 % celkovej sumy majetku vykázanej vo výkaze o majetku a záväzkoch.  Pri porušení ustanovení vzťahujúcich sa na konsolidovanú účtovnú závierku sa pokuta počíta z celkovej sumy majetku vykázanej v konsolidovanej súvahe. Opakované porušenie môže byť dôvodom na uloženie pokuty až do výšku dvojnásobku. Ustanovujú sa kritériá pre určenie konkrétnej výšky pokuty, napríklad na závažnosť, spôsob a dobu trvania a následky porušenia povinností a pod. Pokuta môže byť určená aj náhradným spôsobom podľa odseku 4. 

K § 39

Účtovné jednotky sú povinné účtovné písomnosti a záznamy, u ktorých sa neskončila lehota určená na uchovanie, ďalej uchovávať podľa zákona č. 563/1991 Zb. o účtovníctve.

K § 40

Zrušuje sa doterajší zákon č. 563/1991 Zb. o účtovníctve v znení zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 272/1996 Z.z., zákona č. 173/1998 Z.z., zákona č. 336/1999 Z.z., zákona č. 387/2001 Z.z. a zákona č. 483/2001 Z.z.
Navrhuje sa vypustiť § 38 Obchodného zákonníka, ktorý ustanovil, že účtovným obdobím je kalendárny rok. Toto ustanovenie sa javí ako nadbytočné, keďže § 35 Obchodného zákonníka ukladá povinnosť viesť účtovníctvo podľa osobitného zákona – teda zákona o účtovníctve.

K  § 41

Navrhovaná účinnosť zákona je od 1. januára 2003 z dôvodu, že v účtovníctve sa všetky zmeny môžu vykonávať len od začiatku nasledujúceho obdobia.
Pozastavenie účinnosti § 3 ods. 4 až 7  až od 1. januára 2004 je z dôvodu, že táto zmena má dosah na iné právne normy  (daňové zákony – určenie zdaňovacieho obdobia), ktoré sa taktiež budú zosúlaďovať s odporúčaniami EÚ a novelizovať až v ďalšom roku.