STANOVISKO VLÁDY SR

k návrhu skupiny poslancov NR SR na vyslovenie nedôvery ministrovi práce, sociálnych vecí a rodiny Ľudovítovi Kaníkovi

	Vláda SR považuje návrh skupiny poslancov na vyslovenie nedôvery ministrovi práce, sociálnych vecí a rodiny SR za neopodstatnený. Vláda SR zároveň vníma ako neštandardné odvolávanie člena vlády  z dôvodov, ktoré už raz boli prednesené a boli vyvrátené. Súčasné dôvody, ktoré uvádza predkladateľ sú preto vykonštruované a zavádzajúce. 

Minister práce, sociálnych vecí a rodiny neporušil žiadny zákon. Všetky záväzky, ktoré mu vznikli voči verejným inštitúciám patria do obdobia, kedy nepôsobil vo funkcii ministra, zároveň aj v tomto období boli všetky záväzky vyrovnané. 
Ľudovít Kaník mal všetky svoje záväzky voči Sociálnej poisťovni vyrovnané k júnu 2000, to znamená viac než dva roky pred parlamentnými voľbami. Sociálna poisťovňa pristúpila na konci roku 2001 k rozhodnutiu plošne odpustiť penále všetkým podnikateľským subjektom, ktoré majú uhradené všetky platby do poistných fondov. To znamená rok pred parlamentnými voľbami. Generálny pardon môže byť udelený len vtedy, ak má subjekt vyrovnané všetky záväzky voči Sociálnej poisťovni. Iné dôvody zákon nepozná a rovnako nie sú možné ďalšie subjektívne posúdenia o udelení, či neudelení pardonu. 
K totožnej situácii došlo aj v prípade Národného úradu práce. Opäť boli všetky záväzky uhradené a k odpusteniu penálov došlo v rámci plošného generálneho pardonu, ktorý sa týkal tisícov podnikateľských subjektov. To znamená, že sa nemohlo jednať o subjektívne rozhodovanie o odpúšťaní pre jednotlivé subjekty, ale o paušálne odpustenie pre tých, ktorí mali vyrovnanú istinu. Minister práce preto nemohol subjektívne ovplyvniť konanie Národného úradu práce, pretože to sa riadi vopred schválenými administratívnymi procedúrami. 
Za nezmyselné vláda SR považuje aj tretie obvinenie uvedené predkladateľmi návrhu. Pohľadávky NÚP boli totiž na návrh exekútora neprípustné ešte v roku 2001 a súd v máji 2002 exekúciu zrušil. Z toho je zrejmé, že úrad práce o ničom nerozhodoval a už vôbec nič neodpúšťal, len sa riadil rozsudkom nezávislého súdu. Následné kroky boli vykonané v súlade s právoplatným rozsudkom a neboli subjektívnymi rozhodnutiami inštitúcií, čí osôb ako naznačujú dôvody uvedené v návrhu skupiny poslancov.  

Uvedené skutočnosti sú objektívnym dôkazom, že vláda SR nemôže súhlasiť s dôvodmi, ktoré uvádza predkladateľ, ako relevantnými argumentmi na vyslovenie nedôvery ministrovi práce.