Predkladacia správa

Dňa 12.apríla 2005 prerušil gestorský Ústavnoprávny výbor NR SR svoje rokovanie k bodu „Návrh na vyslovenie súhlasu so Zmluvou o Ústave pre Európu“. Výbor naformuloval tri otázky, ktoré by malo uznesenie NR SR vyriešiť:
1.	otázka prípadnej novely Ústavy Slovenskej republiky v súvislosti s ratifikáciou Zmluvy o Ústave pre Európu
2.	spôsob schválenia Zmluvy o Ústave pre Európu (nadpolovičnou alebo ústavnou väčšinou poslancov NR SR)
3.	otázka záväznosti Zmluvy o Ústave pre Európu v rámci právneho poriadku SR

Ústavnoprávny výbor prijal k tomuto bodu uznesenie (v prílohe) so žiadosťou, aby vláda SR navrhla spôsob, akým sa dosiahne vnútroštátne záväznosť Zmluvy o Ústave pre Európu.

Spôsob schvaľovania ústavnej zmluvy v SR

Spôsob schvaľovania ústavnej zmluvy v SR sa v súlade s medzinárodným pravidlami uzatvárania medzinárodných zmlúv odvíja od požiadaviek vnútroštátneho práva. Uvedené potvrdzuje aj článok IV-447 ods. 1 ústavnej zmluvy.

Z pohľadu schvaľovania ústavnej zmluvy v SR sa ponúkajú dve možné alternatívy, v závislosti od toho, ako Slovenská republika posúdi povahu Európskej únie, k vytvoreniu ktorej dochádza ústavnou zmluvou: 

a)	schvaľovanie zmluvy Národnou radou SR ústavný zákonom podľa článku 86 písm. b) Ústavy SR, pričom ústavný zákon následne musí byť potvrdený referendom (článok 7 ods. Ústavy SR). Táto alternatíva sa zakladá na premise, že Európska únia sa vstupom ústavnej zmluvy do platnosti stane štátnym zväzkom  v zmysle článku 7 ods. 1 Ústavy SR;

b)	schvaľovanie zmluvy Národnou radou SR podľa článku 86 písm. d). Táto alternatíva sa zakladá na premise, že Európska únia sa vstupom ústavnej zmluvy do platnosti nestane štátnym zväzkom v zmysle článku 7 ods. 1 Ústavy SR. Ústavná zmluva pri tejto alternatíve teda nie je zmluvou o vstupe do štátneho zväzku.

Vláda sa svojím uznesením 1017/2005 zo dňa 27. 10. 2004 priklonila k alternatíve pod písmenom b), pričom z obsahu uznesenia vlády vyplýva, že ústavná zmluva je medzinárodnou zmluvou, ktorú je vzhľadom na jej obsah potrebné považovať za prezidentskú medzinárodnú zmluvu podľa článku 7 odsek 4 Ústavy SR (ústavná zmluva zapadá do viacerých kategórii spomenutých v uvedenom článku) a za medzinárodnú zmluvu podľa článku 7 odsek 2 Ústavy SR (ústavnou zmluvou dochádza k prenosu výkonu časti práv SR na Európsku úniu). Na schválenie zmluvy podľa článku 7 odsek 2 sa v zmysle článku 84 odsek 4 Ústavy SR vyžaduje súhlas aspoň trojpätinovej väčšiny všetkých poslancov.   

Na to, aby medzinárodná zmluva podľa článku 7 odsek 2 mohla byť vnútroštátne záväzná, musí byť publikovaná v Zbierke zákonov (článok 7 ods. 2 Ústavy SR).
  
Predkladaný návrh uznesenia vlády zohľadňuje vyššie uvedené skutočnosti.
Otázka záväznosti a uplatňovania ústavnej zmluvy na území SR

Ústavná zmluva sa stane záväznou pre Slovenskú republiku jej vstupom do platnosti v zmysle článku IV-447 ústavnej zmluvy.

Pokiaľ ide o záväznosť ústavnej zmluvy pre slovenské orgány verejnej moci, resp. fyzické a právnické osoby, ústavná zmluva kodifikuje, resp. nadväzuje na princípy komunitárneho práva, ktoré už v súčasnosti určujú spôsob prieniku komunitárneho práva do právnych poriadkov členských štátov (prednosť a priamy účinok). Súčasne dochádza ústavnou zmluvou k reforme sekundárnych prameňov komunitárneho práva a k zotretiu členenia EÚ na tri piliere oblasti činnosti, v dôsledku čoho sa súčasné princípy prieniku komunitárneho práva do vnútroštátneho práva (priamy účinok, prednosť) sa budú v princípe vzťahovať na celé právo Európskej únie, teda aj na oblasť súčasného tretieho piliera EÚ (súdna a policajná spolupráca v trestných veciach) a pokiaľ ide o prednosť, aj na oblasť súčasného druhého piliera EÚ (spoločná zahraničná a bezpečnostná politika).
                
Vláda svojím uznesením 1017/2005 zo dňa 27. 10. 2004 odporučila Národnej rade SR, aby svojím rozhodnutím v zmysle článku 86 písm. d) označila ústavnú zmluvu za medzinárodnú zmluvu podľa článku 7 ods. 5 Ústavy SR, keďže ústavná zmluva priamo zakladá viaceré práva a povinnosti fyzických alebo právnických osôb, a zároveň je ústavnú zmluvu potrebné považovať za medzinárodnú zmluvu o ľudských právach a základných slobodách. Uvedené odporúčanie vlády SR je konzistentné s postupom Národnej rady SR pri schvaľovaní Zmluvy o pristúpení, kedy Národná rada SR svojím uznesením č. 365 zo dňa 1. júla 2003 označila Zmluvu o pristúpení, ktorá bola zmluvou podľa článku 7 odsek 2 Ústavy SR, zároveň za zmluvu podľa článku 7 odsek 5 Ústavy SR.  

Vo vzťahu k vyššie popísaným zmenám v ústavnej zmluve týkajúcich sa záväznosti a prieniku práva Európskej únie do vnútroštátnych právnych poriadkov je potrebné sa zmieniť o skutočnosti, že ústavná zmluva zakotvuje v článku I-6 prednosť pred vnútroštátnym právom členských štátov, bez toho, že by sa bližšie zmieňovala o prípadných špecifikách vzťahu ústavnej zmluvy a ústav členských štátov, resp. o vzťahoch medzi ústavnými (najvyššími) súdmi členských štátov, ktoré uplatňujú a vykladajú ústavy členských štátov, s Súdnym dvorom Európskej únie. 

S prihliadnutím na vyhlásenie medzivládnej konferencie A. 1 k článku I-6 pripojené k ústavnej zmluve, ako aj s prihliadnutím na doterajšiu judikatúru Súdneho dvora ES a vývoj vzájomných vzťahov medzi ústavnými (najvyššími) súdmi členských štátov a Súdnym dvorom, ktoré mali v praxi skôr ko-operačnú než hierarchickú podobu, vláda SR vychádza z toho, že označenie ústavnej zmluvy NR SR za zmluvu podľa článku 7 odsek 5 bude jednak v súlade s požiadavkami slovenskej ústavy, a zároveň nijako neohrozí uplatňovanie ústavnej zmluvy na území SR. I keď sa tak stanoví prednosť ústavnej zmluvy „iba“ pred zákonmi SR, a teda nie výslovne aj pred Ústavou SR a ústavnými zákonmi, v praxi bude určujúca doktrína rozvinutá Ústavným súdom SR, a síce, že Ústavu SR nemožno vykladať spôsobom zakladajúcim porušenie medzinárodných zmlúv, ktorými je SR viazaná (napr. II.ÚS 48/97 a PL. ÚS 15/98). Predostrené závery zohľadňujú a sú v súlade s názorom vlády SR, a síce že Európska únia ani vstupom ústavnej zmluvy do platnosti nebude štátnym zväzkom.                     

Predkladaný návrh uznesenia vlády zohľadňuje vyššie uvedené skutočnosti.

Za dôležitú považujeme dikciu článku I-5 Zmluvy o Ústave pre Európu: „Únia rešpektuje rovnosť členských štátov pred ústavou, ako aj ich národnú identitu obsiahnutú v ich základných politických a ústavných systémoch, vrátane regionálnych a miestnych samospráv. Rešpektuje ich základné štátne funkcie, najmä zabezpečovanie územnej celistvosti štátu, udržiavanie verejného poriadku a zabezpečovanie národnej bezpečnosti.. 

Otázka potreby novelizácie Ústavy SR v súvislosti s prípadným vstupom ústavnej zmluvy do platnosti         

Zmluva o Ústave pre Európu je svojou povahou významný dokument. Vypracovanie analýzy ústavnoprávnych dôsledkov jej prípadného vstupu do platnosti môže z hľadiska vnútropolitického napomôcť k zblíženiu náhľadov na miesto SR v EÚ a je vhodné pre zvážanie potreby prípadných zmien v Ústave SR, resp. ústavných zákonoch a iných všeobecne záväzných predpisoch . 

Predkladaný návrh uznesenia vlády zohľadňuje vyššie uvedené skutočnosti.