Dôvodová správa

Všeobecná časť

Poznatky z doterajšej aplikácie zákona Národnej rady Slovenskej republiky o štátnom občianstve ukazujú potrebu rozšírenia podmienok, ktoré musí žiadateľ o udelenie štátneho občianstva Slovenskej republiky povinne spĺňať. Podmienka neexistencie trestného stíhania, vydávacieho konania, konania o vykonaní európskeho zatýkacieho rozkazu, konania o administratívnom vyhostení a konania o odňatie azylu je len logickým doplnením doterajšej podmienky neexistencie právoplatného rozsudku za úmyselný trestný čin.

Slovenská republika ako zmluvná strana Európskeho dohovoru o občianstve je zaviazaná tiež na aplikáciu všetkých prípadov upravených dohovorom na uľahčenie udelenia štátneho občianstva; preto je potrebné platnú úpravu o niektoré doteraz nezahrnuté kategórie osôb rozšíriť.

Prax ukazuje aj výraznú potrebu podrobnejšej úpravy teraz len veľmi rámcovo upraveného konania o udelenie štátneho občianstva. Návrh novej právnej úpravy zahŕňa aj nápravu v prípadoch dodatočného zistenia, že listina o udelení štátneho občianstva alebo osvedčenie o štátnom občianstve sa vydali na základe nepravdivých údajov.

Návrh nebude mať vplyv na štátny rozpočet, ani na potrebu pracovných síl.

Návrh je v súlade s právnym poriadkom Slovenskej republiky a s medzinárodnými zmluvami, ktorými je Slovenská republika viazaná.

Doložka zlučiteľnosti
návrhu zákona
s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie

1.   Navrhovateľ právneho predpisu:
Vláda Slovenskej republiky 

2.   Názov návrhu právneho predpisu:
Zákon, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 40/1993 Z. z. o štátnom občianstve Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov

3.   Záväzky Slovenskej republiky vo vzťahu k Európskym spoločenstvám a Európskej únii:
a)	identifikácia predmetu návrhu právneho predpisu z pohľadu Zmluvy o pristúpení Slovenskej republiky k Európskej únii a plánu legislatívnych úloh vlády Slovenskej republiky: návrh zákona je uvedený v Pláne legislatívnych úloh vlády Slovenskej republiky na rok 2004, 
b)	identifikácia záväzkov vyplývajúcich zo schválených negociačných pozícií v príslušnej kapitole, ktorá je predmetom návrhu právneho predpisu: nie je prioritná podľa záväzkov vyplývajúcich zo schválených negociačných pozícií v príslušnej kapitole.

4.   Problematika návrhu právneho predpisu: 
b)  nie je upravená v práve Európskych spoločenstiev,
d)  nie je upravená v práve Európskej únie. 

5.   Stupeň zlučiteľnosti návrhu právneho predpisu s právom Európskej únie:
Vzhľadom na vnútroštátny charakter upravovanej problematiky je vyjadrovanie stupňa zlučiteľnosti návrhu zákona s právom ES/EÚ bezpredmetné.

6.   Gestor:
Bezpredmetné

7.  Účasť expertov pri príprave návrhu právneho predpisu a ich stanovisko k zlučiteľnosti návrhu právneho predpisu s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie:
Nezúčastnili sa

Osobitná časť

K čl. I: 
K bodu 1:
Doterajšie zákonné podmienky udelenia štátneho občianstva Slovenskej republiky uvedené v § 7 ods. 1 sa dopĺňajú o ďalšie podmienky, ktorými sú neexistencia trestného stíhania, uloženého trestu vyhostenia, vydávacieho konania, konania o európskom zatýkacom rozkaze, konania o administratívnom vyhostení žiadateľa a konania o odňatie azylu. Tieto ďalšie podmienky sú logickým doplnením doterajšej podmienky, že žiadateľ nebol za uplynulých päť rokov odsúdený za úmyselný trestný čin, a sú nevyhnutné pre jeho bezúhonný profil. Súčasne sa v znení § 7 ods. 1 precizuje vyjadrenie relevantného časového obdobia.
Z doterajšieho znenia § 7 ods. 2 sa vypúšťa preukazovanie právneho úkonu smerujúceho k strate alebo zániku doterajšieho štátneho občianstva. Táto okolnosť je podľa doteraz platného znenia na prospech žiadateľa o štátne občianstvo Slovenskej republiky. Ak by však žiadateľ na základe tohto úkonu prišiel o doterajšie občianstvo, pričom by mu štátne občianstvo Slovenskej republiky nebolo udelené, dostal by sa do stavu bez štátnej príslušnosti, ktorý Európsky dohovor o občianstve pokladá za nežiaduci, a preto v článku 4 písm. b) upravuje princíp predchádzať mu. Z dôvodu vytvorenia čo najlepších podmienok pre dodržiavanie tohto princípu je preto potrebné tento inštitút vypustiť. Ďalšia okolnosť na prospech žiadateľa – stav bez štátnej príslušnosti – sa uvádza v novom znení odseku 2.
Doterajší § 7 ods. 3 (v novej úprave § 7 ods. 2) sa v súlade s Európskym dohovorom o občianstve /čl. 6 bod 4 písm. c), e), f) a g)/ dopĺňa o niektoré prípady uľahčujúce nadobudnutie štátneho občianstva, ktoré dosiaľ platné znenie nezahŕňa: ide o pobyt na území Slovenskej republiky začínajúci pred 18. rokom veku, ďalej sú to prípady, ak rodič nadobudol občianstvo Slovenskej republiky, ale v žiadosti dieťa neuviedol /t.j. nejde o prípad práve narodeného dieťaťa, ktorý pokrýva § 5 ods. 1 písm. a) zákona/, ak sa žiadateľ narodil na území Slovenskej republiky a pred podaním žiadosti tu má trvalý pobyt (v tomto prípade sa uľahčuje situácia žiadateľa skrátením dĺžky potrebného trvalého pobytu predchádzajúceho žiadosti na 3 roky) a ak je žiadateľ azylantom. Na základe poznatkov z praxe sa do prípadov uľahčujúcich nadobudnutie štátneho občianstva Slovenskej republiky zahŕňa aj žiadateľ s najmenej 10-ročným nepretržitým pobytom v Slovenskej republike, ktorému bol trvalý pobyt udelený až v čase podania žiadosti o udelenie štátneho občianstva Slovenskej republiky. Uľahčenie spočíva v tom, že takíto žiadatelia nemusia spĺňať povinnú podmienku 5 rokov nepretržitého trvalého pobytu predchádzajúcich podaniu žiadosti a ovládanie slovenského jazyka.
§ 7 ods. 3 rieši uľahčenie nadobudnutia občianstva Slovenskej republiky zahraničného Slováka. V porovnaní s doterajšou úpravou a vzhľadom na skúsenosti z praxe sa novo ustanovuje týmto žiadateľom podmienka pobytu na území Slovenskej republiky najmenej dva roky pred podaním žiadosti. Táto podmienka vychádza z podstaty inštitútu štátneho občianstva, ktorou je vzťah medzi štátom a príslušnou osobou. V praxi si často podávajú žiadosť aj takí zahraniční Slováci, ktorí v Slovenskej republike nikdy neboli. Vychádzajúc z početnosti takejto praxe a podstaty inštitútu štátneho občianstva sa považuje zavedenie podmienky pobytu za potrebné. 
V § 7 ods. 4 sa dopĺňajú ďalšie prípady zániku alebo straty občianstva bývalých občanov, pri ktorých sa nevyžaduje splnenie podmienky trvalého pobytu; ide o prípady podľa § 13 ods. 1 zákona Slovenskej národnej rady č. 206/1968 Zb. a podľa medzinárodných zmlúv. Ich normami bolo bývalým občanom ich občianstvo proti ich vôli buď priamo odňaté, alebo nimi boli prinútení vzdať sa ho. Uľahčenie opätovného nadobudnutia štátneho občianstva Slovenskej republiky aj týmto občanom vychádza z čl. 9 Európskeho dohovoru o občianstve.
V § 7 ods. 5 sa reaguje na prípady bývalých občanov Slovenskej republiky, ktorí po roku 1968 a pred účinnosťou platného zákona požiadali o prepustenie zo štátneho zväzku Slovenskej republiky; stratili teda občianstvo v súlade s prejavom svojej vôle, na rozdiel od bývalých občanov podľa odseku 4. Z tohto dôvodu sa tieto prípady riešia v osobitnom odseku.
§ 7 ods. 6 reaguje jednak na čl. 9 Európskeho dohovoru o občianstve, ako aj na čl. 4 písm. b)  a čl. 6 bod 4 písm. g) tohto dohovoru; vzťahuje sa na bývalých občanov, ktorí boli prepustení zo štátneho zväzku Slovenskej republiky už podľa platného zákona na základe prísľubu iného štátu o udelení jeho občianstva, avšak občianstvo iného štátu nakoniec nezískali a stali sa tak osobami bez štátnej príslušnosti. V súlade s dohovorom je tento stav nežiaduci, a preto sa takýmto osobám štátne občianstvo Slovenskej republiky na základe ich žiadosti povinne udelí, samozrejme, ak spĺňajú ostatné povinné podmienky uvedené v odseku 1.
V § 8 sa dopĺňa ustanovenie upravujúce miesto podania žiadosti o udelenie štátneho občianstva Slovenskej republiky o zastupiteľský úrad Slovenskej republiky, čím sa vychádza v ústrety najmä bývalým občanom. 
Náležitosti žiadosti a ďalšie povinnosti žiadateľa sa upravujú v odsekoch 2 až 4  v súlade s ústavnou požiadavkou na úpravu povinností zákonom. 
Odseky 5 až 7 sú potrebné vzhľadom na čl. 2 ods. 2 Ústavy Slovenskej republiky o ustanovení práv a spôsobu konania štátnych orgánov zákonom. 

K bodu 2:
Úprava konania v navrhovanom § 8a vychádza ako v § 8 z ústavnej požiadavky úpravy povinností zákonom. 
§ 8a ods. 1 – Ustanovením sa napĺňa čl. 2 ods. 2 ústavy o konaní štátnych orgánov na základe zákona. 
§ 8a ods. 2 – Ak ministerstvo vnútra rozhoduje o udelení štátneho občianstva Slovenskej republiky na základe dôvodov hodných osobitného zreteľa, je na to potrebné vyjadrenie dotknutého štátneho orgánu – prezidenta republiky, kancelárie Národnej rady Slovenskej republiky, vlády Slovenskej republiky, ministerstva alebo iného štátneho orgánu. Je potrebné ustanoviť povinnosť takéhoto orgánu uviesť dôvody pre výnimočný postup, pretože ministerstvo vnútra tieto dôvody musí pri svojom rozhodovaní poznať.
§ 8a ods. 3 – V prípade súčasného trestného stíhania žiadateľa, vydávacieho konania, konania o vykonaní európskeho zatýkacieho rozkazu, konania o administratívnom vyhostení alebo o odňatí azylu ministerstvo vnútra preruší konanie do doby ukončenia prípadu. Ide o dôvody, ktoré správny poriadok neobsahuje, preto musia byť uvedené v tomto zákone.
§ 8a ods. 4 – Nesplnenie podmienky potrebnej dĺžky trvalého pobytu je osobitným dôvodom na zastavenie konania, ktorý všeobecná úprava (správny poriadok) neobsahuje, a preto je potrebná jeho výslovná úprava v tomto zákone (§ 8 ods. 2). 
§ 8a ods. 5 – Aj v tomto prípade je potrebné výslovné zakotvenie dôvodu, ktorý správny poriadok nepozná.
§ 8a ods. 6 – Na konanie o žiadosti o udelenie štátneho občianstva Slovenskej republiky je potrebné určiť lehoty odlišne od všeobecnej úpravy správneho konania, pretože overovanie bezúhonnosti si vyžaduje dlhší čas. V prípade potreby preverovania žiadateľa v cudzine pred rozhodnutím o udelení štátneho občianstva zo strany bezpečnostných inštitúcií nášho štátu trvá uvedené preverenie niekoľko mesiacov.
§ 8a ods. 7 – Ako podmienka nadobudnutia štátneho občianstva Slovenskej republiky sa vzhľadom na význam tohto inštitútu ustanovuje zloženie sľubu. V súvislosti s tým je potrebné upraviť niektoré okolnosti, ktoré môžu v praxi nastať.
§ 8a ods. 8 – Doterajšie doručenie listiny o udelení štátneho občianstva sa mení na jej osobné prevzatie. Keďže v praxi sa stávajú prípady, že žiadateľ si listinu neprevezme, je potrebné ustanovenie riešiace situáciu, ktorá nastala neprevzatím listiny o udelení štátneho občianstva.
§ 8a ods. 9 – Vzhľadom na to, že podľa odseku 7 je zloženie sľubu podmienkou udelenia štátneho občianstva Slovenskej republiky, ide o povinnosť žiadateľa, a preto znenie sľubu musí byť uložené formou zákonnej úpravy.
§ 8a ods. 10 – Ide o ochrannú lehotu, ktorej účelom je zabrániť ďalšiemu neúčelnému konaniu po zamietnutí žiadosti. Ak žiadateľ nespĺňa podmienky, ministerstvo zamietne udelenie občianstva vydaním rozhodnutia a ďalšiu žiadosť môže podať cudzinec až po uplynutí 1 roka.
§ 8b – V praxi sa vyskytujú prípady, že po odovzdaní listiny o udelení štátneho občianstva Slovenskej republiky ministerstvo vnútra zistí, že cudzinci, ktorí nespĺňajú podmienky zákona, predložili príslušnému krajskému úradu sfalšované alebo inak pozmenené doklady o pobyte cudzinca, preukazu zahraničného Slováka, ktorý nevlastnia a pod. Je preto potrebné na tieto skutočnosti reagovať. Keďže Ústava Slovenskej republiky neumožňuje odňať štátne občianstvo Slovenskej republiky proti vôli občana, je potrebné výslovne v zákone ustanoviť, že v takýchto prípadoch štátne občianstvo nevzniklo. Riešenia reagujúce na takéto konanie žiadateľa o štátne občianstvo má aj právny poriadok iných štátov, napr. Maďarská republika po takomto odhalení zrušuje štátne občianstvo, čo však v Slovenskej republike vzhľadom na jej ústavnú normu nie je možné.

K bodu 3:
Z § 9 ods. 2 sa vypúšťa uvedený text z dôvodu jeho obsolétnosti. V praxi sa prepustenie zo štátneho zväzku Slovenskej republiky realizuje vždy len na základe dokladu o inom občianstve alebo na základe dokladu o prísľube iného občianstva.

K bodu 4:
V nadväznosti na odsek 4 sa v § 9 platné znenie odsekov 5 až 7 nahrádza ustanoveniami o žiadosti o prepustenie zo štátneho zväzku Slovenskej republiky, ktorú je potrebné upraviť, keďže ide o ustanovenie povinností.

K bodu 5:
V § 9 ods. 8 sa nadväzuje na procesné ustanovenia v predchádzajúcich odsekoch. Rovnako ako pri udeľovaní štátneho občianstva aj pri prepustení zo štátneho zväzku sa mení úprava vo vzťahu k žiadosti manželov tak, že sa zrušuje doterajšia možnosť podať spoločnú žiadosť; forma spoločnej žiadosti nemá vzhľadom na samostatné posudzovanie každého z manželov opodstatnenie.

K bodu 6:
Ustanovuje sa nová tretia časť upravujúca osvedčovanie štátneho občianstva Slovenskej republiky, pretože zaradenie tohto inštitútu do spoločných ustanovení zákona je nesprávne. Tak ako pri udeľovaní štátneho občianstva a pri prepustení zo štátneho zväzku, aj pri osvedčovaní štátneho občianstva je z rovnakých dôvodov potrebné upraviť náležitosti žiadosti a postup krajského úradu, ako aj riešiť situáciu dodatočného zistenia, že žiadateľ nie je štátnym občanom Slovenskej republiky.
Výslovné ustanovenie o preukazovaní štátneho občianstva je potrebné vzhľadom na to, že ho už obsahujú zákony o cestovných dokladoch a občianskych preukazoch, ktoré deklarujú tieto doklady ako preukaz štátneho občianstva, resp. jeho náhradu. Preto je potrebné výslovne zakotviť aj osvedčenie o štátnom občianstve Slovenskej republiky ako formu jeho preukazovania, a to v rámci taxatívneho výpočtu dokladov preukazujúcich štátne občianstvo, ktorý vecne patrí do zákona o štátnom občianstve.

K bodu 7:
§ 11 je potrebné vypustiť vzhľadom na presun úpravy osvedčovania štátneho občianstva do novej tretej časti zákona.

K bodu 8:
V § 14 ide jednak o terminologickú úpravu, a jednak o doplnenie povinnosti orgánov verejnej moci poskytovať ministerstvu vnútra požadované údaje aj v ním určenej lehote.

K bodu 9: 
V § 15 ods. 1 sa upravuje vzťah k správnemu poriadku, ktorý platí pre konanie podľa zákona o štátnom občianstve subsidiárne, t.j. vtedy, ak tento neobsahuje v danej veci inú úpravu.
V § 15 ods. 2 sa upravuje pôsobnosť správneho poriadku na postup krajských úradov a zastupiteľských úradov. Vzhľadom na to, že správnym orgánom, t.j. orgánom, ktorý rozhoduje v konaní o udelenie štátneho občianstva Slovenskej republiky, je ministerstvo, a konanie začína v súlade so správnym poriadkom dňom doručenia žiadosti ministerstvu, je potrebné výslovne upraviť pravidlá vzťahujúce sa na konanie úradov preberajúcich žiadosti o udelenie štátneho občianstva Slovenskej republiky. Ustanovuje sa preto, že aj na ich postup sa vzťahuje správny poriadok.

K bodu 10:
Spoločné ustanovenia zákona sa dopĺňajú o nový § 16a, ktorý upravuje ustanovenia spoločné pre konanie o udelení štátneho občianstva Slovenskej republiky, konanie o prepustení zo štátneho zväzku Slovenskej republiky, ako aj pre konanie o vydanie osvedčenia o štátnom občianstve Slovenskej republiky. Tieto ustanovenia sa v navrhovanom novom znení zaraďujú do spoločných ustanovení, pretože sem patria podľa svojho obsahu.

K bodu 11:
Úprava § 19 nadväzuje na zavedenie legislatívnej skratky v bode 2. 

K bodu 12:
Zákon č. 365/2004 Z. z. (antidiskriminačný zákon) neupravil zásadu rovnakého zaobchádzania v súvislosti s konaním podľa zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 40/1993 Z. z. Preto je zaradená do tohto návrhu.

K čl. II: 
Vzhľadom na početnosť nových ustanovení, ktoré návrh do zákona prináša, sa navrhuje vyhlásenie jeho úplného znenia.

K čl. III: 
Navrhovaná účinnosť zákona sa ustanovuje s ohľadom na potrebnú dobu legislatívneho procesu.