Návrh na zrušenie úlohy uloženej uznesením vlády Slovenskej republiky č. 314 
z 27.marca 2002 pod bodom B.2. k návrhu transformácie Úradu priemyselného vlastníctva Slovenskej republiky.

Návrh transformácie Úradu priemyselného vlastníctva Slovenskej republiky (ďalej len "úrad") bol predložený na rokovanie vlády Slovenskej republiky ako iniciatívny materiál úradu k uzneseniu vlády č. 694/2000, ktoré sa týkalo Auditu súladu činností a financovania ústredných orgánov štátnej správy a organizácií v ich pôsobnosti (ďalej len "Audit").

Vláda Slovenskej republiky uznesením č. 314 z 27. marca 2002 v bode B.2. uložila predsedníčke úradu pripraviť návrh zákona o Úrade priemyselného vlastníctva Slovenskej republiky do 31. mája 2002.

Návrh zákona bol predložený na medzirezortné pripomienkové konanie s požiadavkou, aby sa pripomienkujúce subjekty k nemu vyjadrili v skrátenom termíne, aby mohol byť na rokovanie vlády predložený v termíne, ktorý ukladalo uznesenie č. 314/2002. Väčšina pripomienkujúcich subjektov však trvala na termíne predloženia pripomienok podľa čl. 9 ods. (6) legislatívnych pravidiel vlády, teda v lehote 15 pracovných dní odo dňa doručenia oznamu o zverejnení návrhu zákona, čím bol ohrozený termín predloženia návrhu zákona na rokovanie vlády. Pretože nebolo možné tento termín dodržať, predseda vlády SR Mikuláš Dzurinda súhlasil s presunom termínu splnenia úlohy do 31. júla 2002, aby bolo možné prípadné pripomienky prerokovať s ich predkladateľmi a zapracovať ich do návrhu zákona.

K návrhu zákona mali zásadné pripomienky Ministerstvo financií SR, Ministerstvo hospodárstva SR a Ministerstvo vnútra SR. Pripomienky ostatných pripomienkujúcich subjektov nezásadného charakteru, boli vo väčšine prípadov do návrhu zákona zapracované.

Z uvedených troch ministerstiev boli vznesené pripomienky zásadného charakteru, ktoré sa najmä dotýkali hospodárenia úradu, jeho postavenia a vzťahu voči štátu a ostatným ústredným orgánom štátnej správy, resp. ministerstvám, prípadného čerpania finančných prostriedkov zo štátneho rozpočtu, ak by úhrady za úkony úradu nepokrývali jeho výdavky. Ďalej sa pripomienky dotýkali kontroly činnosti úradu, jeho majetku vo vzťahu k majetku štátu, rozhodovania ako druhostupňového orgánu, zodpovednosti za prípadné škody vzniklé na základe nekvalifikovaných rozhodnutí. Bolo poukázané tiež na nutnú novelizáciu všetkých predpisov z oblasti priemyselného vlastníctva v prípade vzniku novej právnickej osoby, ktorej by štát mal zveriť vykonávanie úloh štátu. Takto vytvorený subjekt by nemohol vydávať všeobecne záväzné právne predpisy vrátane návrhov zákonov.

Bolo poukázané na nesúlad s Ústavou SR, na dopad na nepriamu novelizáciu zákona o rozpočtových pravidlách, na zásahy do vlastníctva štátu, na pracovnoprávne vzťahy voči zamestnancom úradu v súvislosti so zákonom o štátnej službe a zákonom o verejnej službe.

Dňa 27. júna 2002 sa uskutočnilo rokovanie zástupcov úradu so zástupcami ministerstiev, ktoré mali voči návrhu zákona zásadné pripomienky. Zástupcovia ministerstiev trvali na prepracovaní návrhu zákona, príp. na jeho nepredložení na rokovanie vlády. Počas rokovania zástupcovia úradu mali snahu hľadať iné, vhodné formy riešenia danej problematiky. Zástupcovia ministerstiev však jednoznačne trvali na zohľadnení všetkých ich zásadných pripomienok. 

 	Pretože sa nepodarilo nájsť optimálne formy riešenia a zosúladenie stanovísk so zástupcami ministerstiev, predsedníčka úradu v rámci rozporového konania rokovala dňa 
15. júla 2002 osobne s ministrom hospodárstva SR p. Harachom a ministrom financií SR 
p. Hajnovičom a dňa 18. júla 2002 s vedúcim služobného úradu Ministerstva vnútra SR 
p. Michalkom. Ani na týchto rokovaniach však nedošlo k zhode, hlavne v otázkach budúceho postavenia úradu a jeho finančného a majetkového hospodárenia. Hlavne Ministerstvo financií SR zotrvalo na svojom stanovisku, že podľa platných predpisov upravujúcich finančné a rozpočtové pravidlá, nie je možné, aby ústredný orgán štátnej správy mohol fungovať na princípe samofinancovania. Takéto hospodárenie by bolo možné len za podmienky adekvátnej zmeny v postavení úradu, ktorá by bola explicitne vyjadrená v texte navrhovaného zákona. V takomto postavení úradu by však bolo problematické, aby vykonával určité kompetencie štátu, ktoré sú mu dané kompetenčným zákonom.

Po kompletizácii a analyzovaní stanovísk jednotlivých ministerstiev a ich zásadných pripomienok k návrhu zákona je potrebné konštatovať, že súčasná legislatíva neumožňuje pretransformovanie ústredného orgánu štátnej správy na iný typ podobného orgánu, so zachovaním pôvodných kompetencií a hospodáriaceho na báze samofinancovania, bez naviazanosti na štátny rozpočet.

Z uvedeného dôvodu a tiež z dôvodu časovej tiesne, keď nie je reálne, že by bol návrh zákona od základu prepracovaný a do skončenia volebného obdobia predložený vláde na prerokovanie, je splnenie uznesenia č. 314/2002 v bode B.2. pre predsedníčku Úradu priemyselného vlastníctva SR neaktuálne, preto navrhujeme túto úlohu zrušiť.