Title: Odbor sociálnej legislatívy
Author: MPSVaR
Last saved by: agenda0

Predkladacia správa

	Na základe § 70 ods. 2 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky, ako ústredný orgán štátnej správy pre starostlivosť o rodinu predkladá na rokovanie vlády Slovenskej republiky návrh poslankýň Národnej rady Slovenskej republiky Kataríny Tóthovej a Ľudmily Muškovej na vydanie zákona o náhradnom výživnom a fonde náhradného výživného (tlač1281).

	Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky k predloženému návrhu zákona má okrem legislatívnotechnických pripomienok, ktoré neuvádza, tieto zásadné pripomienky:

1.	Predložený návrh je nesystémový, pretože nezohľadňuje nutnosť komplexného riešenia problematiky v prepojení na zákon č. 94/1963 Zb. o rodine v znení neskorších predpisov a na zákon č. 195/1998 Z. z. o sociálnej pomoci v znení neskorších predpisov. 
2.	Návrh zákona neupravuje dostatočne predmet úpravy, podmienky na poskytovanie náhradného výživného  a spôsob výplaty a neupravuje výšku náhradného výživného. Z návrhu nie je  zrejmé
•	aké  konanie je predmetom úpravy, pretože v § 1 ods. 1 písm. b) návrhu zákona je uvedené „konanie o náhradnom výživnom“, ale v § 3 ods. 1 je uvedené „konanie o vyplatenie náhradného výživného“,
•	či oprávnenou osobou na uplatnenie nároku na náhradné výživné je aj nezaopatrené plnoleté dieťa,
•	kto je na účely zákona považovaný za predka povinného, pretože odkaz uvedený v § 11 ods. 1 vecne nesúvisí s danou problematikou,
•	či sa na konanie vzťahuje zákon č. 71/1967 Zb. o správnom konaní, ak áno, tak v akom rozsahu,
•	či suma náhradného výživného je rovnaká ako výživné určené rozhodnutím súdu, ak áno, či ide o  sumu bežného výživného alebo či ide aj o sumu zročného výživného v prípade, ak bolo určené rozhodnutím súdu. 
3.	Prílohy k návrhu na začatie konania uvedené v § 3 ods. 3 písm. b) až d) sú nadbytočné, pretože nárok nezaopatreného dieťaťa vyplýva z rozhodnutia súdu, a preto je v tejto súvislosti zbytočné skúmať, či rodičia žijú v spoločnej domácnosti, či si  dieťa plní povinnú školskú dochádzku a pod. Na druhej strane je nedostatočne upravené preukázanie osobnej starostlivosti oprávneného o nezaopatrené dieťa.
4.	Zásadne nemožno súhlasiť s tým, aby Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky bolo orgánom príslušným na rozhodnutie o náhradnom výživnom. Centralizáciu rozhodovania  o náhrade výživného  na ústrednom orgáne štátnej správy nemožno považovať za správne riešenie. 
5.	Nemožno súhlasiť s navrhovanou úpravou štátneho fondu náhradného výživného, na čo poukazuje aj Ministerstvo financií Slovenskej republiky vo svojom stanovisku. Z návrhu zákona nie je zrejmý vzťah fondu ako právnickej osoby a Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny SR, ani Rady fondu a Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky. Návrh zákona neupravuje orgány fondu, a to kto fond riadi, kto zodpovedá za jeho činnosť, neupravuje obsahovú náplň fondu, povinnosti fondu.

Treba poukázať aj na to, že návrh zákona ukladá súdom informovať orgán príslušný na rozhodovanie o náhradnom výživnom o každom podanom návrhu na zmenu výživného a zasielaní rozhodnutia o zmene výživného, čím dôjde k ich neúmernému zaťaženiu.

Záver

	Vzhľadom na uvedené Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky neodporúča vysloviť súhlas s návrhom poslankýň Národnej rady Slovenskej republiky Kataríny Tóthovej a Ľudmily Muškovej.