D Ô V O D O V Á   S P R Á V A 

I. Všeobecná časť

V súlade so snahou Slovenskej republiky zaradiť sa medzi krajiny s vyspelou ekonomikou a vybudovanými bezpečnostnými štruktúrami, akceleruje v Slovenskej republike potreba vybudovania takého bezpečnostného systému, ktorý bude schopný reagovať na nové bezpečnostné výzvy a bezpečnostné riziká vo vnútri krajiny a vo svete, a ktorý vytvorí priestor na ich  spoznanie, ich zmapovanie a následnú prípravu opatrení na elimináciu negatívnych dôsledkov situácií, ktoré nadobudnú rozmer  krízy.

Cieľ Slovenskej republiky zapojiť sa do sústavy vzájomnej kolektívnej bezpečnosti je podmienený akceptovaním podmienok, ktoré budú stanovené medzinárodnými zmluvami. V tomto zmysle boli deklarované ciele programového vyhlásenia vlády v oblasti bezpečnosti a obrany v nadväznosti na závery Washingtonského Summitu z 23. až 24. apríla 1999 v súlade so strategickou koncepciou NATO.

Uznesením vlády Slovenskej republiky č. 852/1999  k programu prípravy Slovenskej republiky na členstvo v NATO  si Slovenská republika stanovila ciele a úlohy na vytvorenie predpokladov v oblasti integrácie do sústavy kolektívnej obrany a bezpečnosti. 

V nadväznosti na uvedené dokumenty je potrebné, aby bola v Slovenskej republike prijatá právna úprava pre dosiahnutie optimálneho plánovania a využívania zdrojov hospodárstva Slovenskej republiky na riešenie krízových situácii, nakoľko úspešné zvládnutie negatívnych dôsledkov krízovej situácie v Slovenskej republike je podmienené využitím celého ekonomického potenciálu štátu, tzn. využívaním majetku vo vlastníctve štátu aj súkromných právnických a fyzických osôb.  

Zároveň je potrebné mať na zreteli ústavnú ochranu majetku a deklarovanú ochranu ľudských práv podľa  čl. 18 a  čl. 20 Ústavy Slovenskej republiky. 

Keďže pri zvládaní negatívnych dôsledkov krízových situácií môže vzniknúť potreba využiť aj disponibilné materiálne a ľudské zdroje, ktoré nie sú vo vlastníctve štátu, resp. štát nimi bežne nedisponuje, je ústavou uložená povinnosť zákonom upraviť nútené obmedzenie vlastníckeho práva, nútené služby a konanie.

		Prijatím ústavného zákona o bezpečnosti štátu v čase vojny, vojnového stavu, výnimočného stavu a núdzového stavu sa vytvára v legislatíve Slovenskej republiky priestor na zákonnú úpravu obmedzení základných práv a slobôd nevyhnutných na zabezpečenie prežitia obyvateľstva a zachovanie štátnosti v čase, kedy následkom krízovej situácie dôjde k vyhláseniu núdzového stavu, výnimočného stavu, vojnového stavu alebo vojny.

		Princípy  mechanizmu, predovšetkým materiálneho zabezpečenia potrieb hospodárstva boli schválené v Legislatívnom zámere zákona o hospodárskej mobilizácii 10. októbra 2001. Vychádzalo sa z potreby novým spôsobom právne upraviť plánovanie a využívanie zdrojov Slovenskej republiky na zabezpečenie potrieb obyvateľstva, ozbrojených síl a ozbrojených bezpečnostných zborov v krízovej situácii.
		Doterajšia právna úprava uvedená vo Výnose Ministerstva hospodárstva č. 2/1993 na koordináciu hospodárskej mobilizácie (oznámenie  č. 204/1993 Z.z.), ktorý bol vydaný na základe § 32 zákona č. 40/1961 Zb. o obrane Československej socialistickej republiky v znení neskorších predpisov je nedostatočná. Je zameraná takmer výhradne na brannú pohotovosť štátu, nezodpovedá súčasným právnym, ekonomickým, spoločenským a politickým pomerom v Slovenskej republike a ani nevytvára  podmienky pre kompatibilnú zahraničnú a bezpečnostnú politiku štátu.

	Zákon o hospodárskej mobilizácii ústavným spôsobom upraví materiálne a inštitucionálne podmienky, za ktorých bude možné pripraviť zabezpečenie prežitia obyvateľstva a zachovanie štátnosti v čase vojny, vojnového stavu, výnimočného stavu a núdzového stavu, ako aj podmienky jeho využívania.

Súčasný právny stav a vzťah návrhu zákona o hospodárskej mobilizácii k Ústave Slovenskej republiky a ostatným zákonom

Krízová situácia ako dôsledok súhrnu vnútroštátnych alebo medzinárodných negatívnych javov a ich následkov, ohrozujúcich prioritné hodnoty spoločnosti, je hrozbou vyvolania stavu vážneho narušenia chodu alebo existencie štátu. 

Úspešná eliminácia negatívnych následkov krízovej situácie si okrem iného vyžaduje takú prípravu opatrení na komplexné využitie hospodárskeho potenciálu štátu, ktorá umožní aj využívanie  majetku vo vlastníctve súkromných osôb. Organizovaná a zákonom upravená možnosť pokrytia požiadaviek na materiálne a ľudské zdroje štátu je teda jedným zo základných predpokladov podmieňujúcich elimináciu a odstránenie negatívnych následkov krízovej situácie.
 
 	Na využívanie privátnych zdrojov, ktoré sú neodmysliteľnou súčasťou hospodárskeho potenciálu štátu, sa vzťahuje ústavná ochrana. Podľa Čl. 13 Ústavy Slovenskej republiky je ustanovené, že povinnosti možno ukladať  zákonom, v jeho medziach a pri zachovaní základných práv a slobôd. Týka sa to aj ukladania povinností štátnym orgánom, obciam, právnickým osobám a fyzickým osobám, s účasťou ktorých sa počíta pri tvorbe hospodárskeho potenciálu Slovenskej republiky, využiteľného pre potreby hospodárskej mobilizácie.

	So zreteľom na  dôležitosť opatrení na riešenie krízovej situácie z hľadiska ochrany života občanov, ich majetku, či zabezpečenia ich životných potrieb, ako aj z hľadiska zachovania štátnosti a územnej celistvosti štátu je  potrebné, aby bolo uloženie povinnosti podieľať sa na plnení opatrení hospodárskej mobilizácie určeným subjektom ustanovené priamo v zákone,  a tak sa dosiahol  súlad realizácie vybraných opatrení hospodárskej mobilizácie s ustanovením           čl. 13 Ústavy Slovenskej republiky.

Ústava Slovenskej republiky ďalej v čl. 18 ods. 2 písm. c),  d) a e)   ustanovuje, akým spôsobom môže byť vyžadovaná služba nad rámec ústavnej  ochrany. V zmysle uvedeného a v zmysle reálneho obsahu vybraných opatrení hospodárskej mobilizácie je preto potrebné, aby aj rozsah pracovnej povinnosti pri zabezpečovaní plnenia úloh hospodárskej mobilizácie bol stanovený zákonom.

Ústava Slovenskej republiky v čl. 20 ods. 4  tiež ustanovuje, že „…nútené obmedzenie vlastníckeho práva  je možné len v nevyhnutnej miere a vo verejnom záujme, a to na základe zákona a za primeranú náhradu“. Navrhovaný zákon o hospodárskej mobilizácii definuje aj podmienky poskytovania vecných prostriedkov ako formy núteného obmedzenia vlastníctva pre potreby plnenia úloh hospodárskej mobilizácie, ako aj rozsah náhrad za poskytnuté vecné prostriedky.

Pripravovaný ústavný zákon o bezpečnosti štátu v čase vojny, vojnového stavu, výnimočného stavu a núdzového stavu definuje podmienky, za ktorých môže byť ústavným spôsobom vyhlásený núdzový stav, výnimočný stav, vojnový stav alebo vojna a zároveň definuje rozsah obmedzení a povinností pre celé územie Slovenskej republiky po vyhlásení ktoréhokoľvek z uvedených stavov.

Výnos Ministerstva hospodárstva Slovenskej republiky č. 2/1993 na koordináciu hospodárskej mobilizácie (oznámenie č. 204/1993 Z. z.), ktorý stanovuje rozsah opatrení hospodárskej mobilizácie aplikovaných  v súčasnosti, nepokrýva požiadavky na zabezpečenie prežitia obyvateľstva Slovenskej republiky a na zabezpečenie potrieb ozbrojených síl a bezpečnostných zborov v krízovej situácii,  ktorá sa môže stať dôvodom na vyhlásenie núdzového stavu, výnimočného stavu,  vojnového stavu  a vojny. Spôsob úpravy problematiky hospodárskej mobilizácie vo výnose nie je v súlade s ustanovením  čl. 13 Ústavy Slovenskej republiky, ktorý stanovuje, že  povinnosti možno ukladať len zákonom. 

Je potrebné zdôrazniť, že ustanovenia zákona Národnej rady Slovenskej republiky            č. 42/1994 Z. z. o civilnej ochrane obyvateľstva v znení neskorších predpisov sú vo vzťahu k tzv. vecnému plneniu a pracovnej povinnosti („osobné úkony“) vymedzené  len vo vzťahu k mimoriadnej situácii, resp. mimoriadnej  udalosti a v rozsahu uvedenom v zákone. S ohľadom na intenzitu a časový a priestorový rozmer krízovej situácie, v dôsledku ktorej je vyhlásený núdzový stav, výnimočný stav, vojnový stav a vojna, je takéto vymedzenie nepostačujúce, preto sa v navrhovanom zákone uvažuje s  obmedzením vlastníckych práv a osobných slobôd v súvislosti s núdzovým stavom, výnimočným stavom, vojnovým stavom alebo vojnou, a to za náhradu.  

Ďalej sa zákonom o hospodárskej mobilizácii podrobnejšie špecifikujú pôsobnosti ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy podľa § 35 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 575/2001 Z. z.  o organizácii činnosti vlády a organizácii ústrednej štátnej správy. 

Zákonom o hospodárskej mobilizácii nebudú dotknuté ustanovenia zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 82/1994 Z. z. o štátnych hmotných rezervách v znení zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 169/2001 Z. z. 

Zákon o hospodárskej mobilizácii bude v súlade aj so zákonom Národnej rady Slovenskej republiky č. 170/2001 Z. z. o núdzových zásobách ropy a ropných výrobkov a o riešení stavu ropnej núdze, nakoľko vo sfére skladovania, spracovania a distribúcie ropy a ropných produktov sa týmto zákonom vymedzuje pôsobnosť štátnych orgánov iba pre výnimočný stav, vojnový stav a vojnu.
 
Zákon o hospodárskej mobilizácii zohľadňuje ustanovenia zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 221/1996 Z. z. o územnom a správnom usporiadaní Slovenskej republiky a zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 222/1996 Z. z. o organizácii miestnej štátnej správy a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov, pričom zodpovednosť za plnenie opatrení hospodárskej mobilizácie je uložená miestnym orgánom štátnej správy.

Z uvedeného a zo skúseností realizátorov opatrení hospodárskej mobilizácie vyplýva, že doterajšia právna úprava  na úseku plnenia úloh hospodárskej mobilizácie je nedostatočná a nezodpovedá súčasným zmeneným spoločenským, politickým a ekonomickým podmienkam. 

Ministerstvo hospodárstva Slovenskej republiky preto ako koordinátor predmetnej problematiky v zmysle zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 575/2001 Z. z.  o organizácii činnosti vlády a organizácii ústrednej štátnej správy navrhuje prijatie tejto právnej normy, ktorou sa vytvorí adekvátne zákonné prostredie na úseku plnenia úloh hospodárskej mobilizácie, zodpovedajúce súčasným spoločenským, politickým a ekonomickým podmienkam  Slovenskej republiky a zároveň bude zabezpečená transparentnosť všetkých opatrení, ktoré sú predmetom  navrhovaného zákona.

V súlade s Legislatívnymi pravidlami vlády SR bolo oslovené Ministerstvo financií Slovenskej republiky k finančným dopadom návrhu zákona, ktoré svoje stanovisko vyjadrilo v stanovisku v medzirezortnom pripomienkovom konaní a súhlasilo so skutočnosťou, že návrh zákona nebude mať zvýšený dopad na štátny rozpočet ani na rozpočty obcí.

Upravovaná problematika v návrhu zákona nie je upravená v žiadnej medzinárodnej zmluve, ktorými je Slovenská republika viazaná.

Návrh zákona vzhľadom na problematiku, ktorá sa v ňom upravuje, nie je potrebné prerokovať v Rade hospodárskej a sociálnej dohody vlády Slovenskej republiky.

     	Návrh zákona nebude mať dopad na finančné prostriedky zo štátneho rozpočtu, nebude mať finančný dopad na obyvateľstvo, neprejaví sa negatívne na životnom prostredí a nevyžiada si zmeny v zamestnanosti ani nové pracovné miesta. 

DOLOŽKA ZLUČITEĽNOSTI
návrhu zákona 
 s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie

1.	Navrhovateľ zákona: Vláda Slovenskej republiky

2.	Názov návrhu zákona: Návrh zákona o hospodárskej mobilizácii a o zmene zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 274/1993 Z. z. o vymedzení pôsobnosti orgánov vo veciach ochrany spotrebiteľa v znení neskorších predpisov

3.	Záväzky Slovenskej republiky vo vzťahu k Európskym spoločenstvám a Európskej únii:
-problematika návrhu zákona nie je prioritou aproximácie práva podľa čl. 70 Európskej dohody o pridružení 
   -problematika návrhu zákona nie je prioritou aproximácie práva podľa aktualizovaného  znenia  NPAA
-problematika návrhu zákona nie je prioritou podľa Partnerstva pre vstup
-problematika návrhu zákona nie je prioritou aproximácie práva podľa Bielej knihy
-problematika návrhu zákona nie je prioritou aproximácie práva podľa screeningu
-návrh zákona je úlohou zahrnutou do Plánu legislatívnych úloh vlády SR na rok 2002
-návrh zákona nie je úlohou zahrnutou do Prioritných úloh vlády SR na rok 2002
-návrh zákona nie je prioritou vyplývajúcou pre SR z Pravidelnej správy Európskej komisie o  stave  pripravenosti na členstvo v EÚ z  13. novembra 2001  
-návrh zákona sa upravovanou problematikou dotýka plnenia tzv. Kodanských kritérií –dodržiavanie ľudských práv, vzhľadom na skutočnosť , že predmetom úpravy návrhu zákona je aj otázka obmedzenia vlastníckeho práva a uloženia núteného výkonu pracovnej povinnosti

4.	Problematika návrhu zákona: 
- je upravená v práve Európskej únie:
V primárnom práve je problematika návrhu zákona upravená v čl. 6  Zmluvy o Európskej únii v amsterdamskom znení, v ktorom sa okrem iného ustanovuje, že Únia rešpektuje základné  ľudské práva, ako ich zaručuje Európsky dohovor o ochrane ľudských práv a základných slobôd podpísaný v Ríme 4. novembra  1950.

5.	Stupeň zlučiteľnosti návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie:
- úplná

6.	Gestor( spolupracujúce rezorty ) : bezpredmetné 

7.	Účasť expertov pri príprave návrhu zákona a ich stanovisko k návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie: 
Na  príprave návrhu zákona sa nezúčastnil žiaden expert.

II. Osobitná časť

K § 1

Navrhovaným ustanovením sa vymedzuje účel zákona tak, aby sa vytvorili podmienky na prežitie obyvateľstva a na zabezpečenie činnosti najmä ozbrojených síl, ozbrojených  bezpečnostných zborov a ostatných  zložiek počas krízovej situácie opatreniami v oblasti ekonomiky a v neekonomickej spoločenskej nadstavbe. Za tým účelom sa ustanovujú povinnosti subjektom hospodárskej mobilizácie a pôsobnosť ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy, orgánov územnej  samosprávy,  povinnosti právnických osôb a práva a povinnosti fyzických osôb.

K § 2
	
Opatreniami hospodárskej mobilizácie sa zabezpečuje základné právo občana na prežitie v krízovej situácii, vyjadrené v článku 15 Ústavy Slovenskej republiky. Súčasne sa nimi zabezpečujú potreby ozbrojených síl, ozbrojených bezpečnostných zborov a ostatných zložiek tak, aby mohli plniť svoje poslanie v oblasti zachovania mieru a bezpečnosti štátu. Ak sa používa pojem ostatné zložky, majú sa na mysli tie zložky, ktoré sú vymedzené v     § 3 písm. dd), a u ktorých sa predpokladá, že budú činné pri odstraňovaní následkov krízových situácií ale aj tie, ktoré môžu byť za týmto účelom vytvorené. Tiež je potrebné aby týmto zákonom bol ustanovený rozsah pôsobnosti ústredných orgánov, ktoré nie sú určené ako subjekt hospodárskej mobilizácie, pôsobnosti orgánov územnej samosprávy, ustanovené povinnosti právnickým osobám, ktoré nie sú určené ako subjekt hospodárskej mobilizácie a ustanovené práva a povinnosti fyzickým osobám.

K § 3
	
Ustanovením sa vymedzujú základné pojmy, pričom sa vychádza z existujúcich poznatkov a zaužívaných slovných spojení, prípadne sa preberajú a prispôsobujú pojmy upravené inými zákonmi.

K § 4 

	Upravuje sa proces schvaľovania subjektov hospodárskej mobilizácie spomedzi ústredných orgánov štátnej správy, nakoľko z hľadiska súčasného poznania nebola preukázaná evidentná potreba zaradenia všetkých ústredných orgánov štátnej správy medzi subjekty hospodárskej mobilizácie. Na druhej strane praxou sa preukázalo, že krajské úrady a okresné úrady majú ako subjekty hospodárskej mobilizácie na miestnej úrovni nezastupiteľné miesto a preto sa navrhuje ich zriadenie ako subjekty  hospodárskej mobilizácie priamo zo zákona. Významné miesto medzi subjektami hospodárskej mobilizácie mali v minulosti a budú mať aj v budúcnosti subjekty spomedzi právnických osôb a fyzických osôb, ktoré vykonávajú podnikateľskú činnosť, ale aj rozpočtové a príspevkové organizácie. V zásade sa predpokladá, že uvedené subjekty budú určované rozhodnutím v správnom konaní. Vznik subjektu hospodárskej mobilizácie na základe príkazu je odôvodnený potrebou hľadania ďalších zdrojov a nedostatkom času pri vzniku krízovej situácie. Zároveň sa za subjekty hospodárskej mobilizácie priamo zo zákona ustanovujú Národná banka Slovenska, ktorá zohráva nezastupiteľné miesto v oblasti bankových služieb a Slovenský rozhlas a Slovenská televízia ako subjekty, ktoré najmä informujú o nariadených opatreniach hospodárskej mobilizácie. 

K § 5

	V ustanovení sú taxatívne vymenované opatrenia hospodárskej mobilizácie, s využitím ktorých sa počíta pri riešení následkov krízových situácií. Brali sa do úvahy doterajšie skúsenosti v oblasti hospodárskej mobilizácie a porovnávali sa s obsahom riešenia obdobnej problematiky v niektorých členských štátoch NATO. 

K § 6

	Hospodárskou mobilizáciou sa majú zabezpečovať základné funkcie štátu a preto aj jej financovanie zabezpečuje štát z finančných prostriedkov štátneho rozpočtu.

K § 7 

	Cieľom tohto ustanovenia je vymedziť, v akom čase sa uplatňujú jednotlivé opatrenia hospodárskej mobilizácie tak, aby bol vytvorený časový priestor na ich prípravu a samotnú realizáciu. Dôvodom pre takéto rozdelenie bola skutočnosť, že okrem opatrení, ktoré sa realizujú nepretržite, sú aj opatrenia ktorých nariadenie je potrebné len v niektorom zo stavov akými sú vojna, vojnový stav, výnimočný stav alebo núdzový stav. Súčasne sa vymedzuje, že opatrenia môže vyhlásiť vláda na celom území alebo na časti územia Slovenskej republiky. Krajskému úradu sa ustanovuje kompetencia na nariadenie tých opatrení, ktoré majú priamy vzťah k zabezpečeniu prežitia v jeho územnom obvode. 

K § 8

	V nadväznosti na ustanovenie § 4 ods. 1 písm. a) sa  ustanovuje kompetencia na určovanie ústredných orgánov štátnej správy ako subjektov hospodárskej mobilizácie. V nadväznosti na odôvodnenie  § 7 je potrebné, aby kompetencia na nariadenie opatrení v jednotlivých stavoch bola v zákone aj explicitne uvedená.  Navrhuje sa, aby vláda vydávala súhlas na predaj alebo na likvidáciu majetku určeného na účely hospodárskej mobilizácie, ktorý prestal slúžiť týmto účelom z dôvodov nepotrebnosti, jeho nefunkčnosti alebo jeho nadmernej opotrebovanosti. Uvedenou kompetenciou sa zabezpečuje transparentnosť nakladania s majetkom, na obstaranie ktorého boli sčasti alebo úplne použité finančné prostriedky zo štátneho rozpočtu.  

K § 9 

	Navrhovaným ustanovením sa upravujú pôsobnosti ministerstvám a ostatným ústredným orgánom štátnej správy v oblasti hospodárskej mobilizácie tak, aby bolo zabezpečené vykonávanie opatrení hospodárskej mobilizácie,  sústreďovanie a využívanie informácií jednotného informačného systému hospodárskej mobilizácie a správy majetku určeného na účely hospodárskej mobilizácie. Vzhľadom ku kompetenciám ministerstva hospodárstva sa tiež navrhuje, aby ústredné orgány štátnej správy pri uplatňovaní svojich pôsobností v oblasti hospodárskej mobilizácie, s ním koordinovali.

K  § 10

	V nadväznosti na pôsobnosť ministerstva hospodárstva vymedzenú v zákone                     č. 575/2001 Z. z. o organizácii činnosti vlády a organizácii ústrednej štátnej správy, sa bližšie ustanovuje spôsob koordinácie na úseku hospodárskej mobilizácie. Koordinácia v zmysle uvedeného ustanovenia sa chápe ako koordinácia činností ústredných orgánov štátnej správy vzájomne,  vo vzťahu k vláde aj vo vzťahu ku krajským úradom.

K § 11

	Týmto ustanovením  sa vyjadruje osobitné postavenie ministerstva obrany v oblasti hospodárskej mobilizácie vo vzťahu k ozbrojeným silám. Vzhľadom na úlohy, ktoré ozbrojené sily plnia v čase vojny, vojnového stavu, výnimočného stavu alebo núdzového stavu je potrebné aby ministerstvo obrany malo vytvorené podmienky na priame uplatňovanie vlastných požiadaviek na subjektoch hospodárskej mobilizácie.

K § 12

	Pre zabezpečenie záujmov hospodárskej mobilizácie pri príprave a schvaľovaní privatizačných projektov a pri zmene vlastníckych vzťahov sa ukladá úloha ministerstvu pre správu a privatizáciu národného majetku. 

K § 13

Pôsobnosť ministerstva financií sa upravuje v nadväznosti na pôsobnosť Národnej banky Slovenska tak, aby bola zabezpečená vzájomná kontinuita pri plnení finančného zabezpečenia a bankových služieb spojených s finančným zabezpečením ako opatrení hospodárskej mobilizácie.  

K § 14 a 15

Ustanovenia týchto paragrafov upravujú pôsobnosti orgánov miestnej štátnej správy, ktoré sú v rozsahu starostlivosti o obyvateľstvo nositeľmi plnenia opatrení hospodárskej mobilizácie. V súvislosti s uvedeným si môže krajský úrad priamo uplatňovať požiadavky na vecne príslušných ústredných orgánoch štátnej správy. Vo vymedzených oblastiach a čase ukladá okresným úradom úlohy na zabezpečenie plnenia opatrení hospodárskej mobilizácie. Okresné úrady môžu v rozsahu kompetencií rozhodovať v správnom konaní o povinnosti obcí, podieľať sa na plnení tých opatrení hospodárskej mobilizácie, ktoré bezprostredne súvisia so zásobovaním obyvateľstva ako základnej podmienky na prežitie obyvateľstva formou zriaďovania odberných miest oprávnení na nákup životne dôležitých tovarov. V oblasti poskytovania vecných prostriedkov a ukladania pracovnej povinnosti majú miestne orgány štátnej správy povinnosť viesť evidenciu vecných prostriedkov, ktoré môžu byť použité na hospodársku mobilizáciu a ktoré sa v ich územnom obvode skutočne nachádzajú, a evidenciu osôb, ktorým môže byť nariadená pracovná povinnosť. Vytvárajú sa tým predpoklady na to, aby v prípade potreby mohli byť bez zbytočných prieťahov aj použité alebo využité. Nato, aby vecné prostriedky mohli byť aj skutočne použité a osoby na pracovnú povinnosť využité, sa zavádza kompetencia okresnému úradu, aby písomný príkaz o tom, o ktorom sa nerozhoduje v správnom konaní, vydal okresný úrad pre konkrétnu právnickú osobu a fyzickú osobu. 

K § 16

	Ťažisko plnenia opatrení hospodárskej mobilizácie na regionálnej úrovni je orientované do pôsobnosti miestnych orgánov štátnej správy. Preto úlohou samosprávneho kraja je spolupracovať s krajským úradom pri uplatňovaní svojich požiadaviek na vykonávaní opatrení hospodárskej mobilizácie. 

K § 17

	Obci ukladá tento zákon povinnosť primárnej starostlivosti o obyvateľstvo v súvislosti so zabezpečením potrieb na jeho prežitie. Svoje požiadavky uplatňuje na príslušnom okresnom úrade, pričom dáva okresnému úradu aj návrhy súvisiace s potrebou zavedenia mimoriadnych regulačných opatrení, najmä zriaďuje výdajne odberných oprávnení na základe rozhodnutia okresného úradu.

K § 18

	Právnické osoby a fyzické osoby, ktoré sú určené ako subjekt hospodárskej mobilizácie, majú rozsah vykonávania opatrení hospodárskej mobilizácie podrobne špecifikovaný v rozhodnutí alebo v príkaze, ktorým sa stanovuje ich zaradenie medzi subjekty hospodárskej mobilizácie. Údaje poskytované subjektami hospodárskej mobilizácie slúžia po spracovaní na aktualizáciu informácií o pripravenosti a o stave vykonávania opatrení v ich pôsobnosti a na rozhodovanie štátnych orgánov v krízovej situácii. 

K § 19 

	Na zabezpečenie komplexného vykonávania opatrení hospodárskej mobilizácie akými sú najmä vecné plnenie, regulačné opatrenia spotreby elektrickej energie, tepla, spotreby plynu, vody a spotreby životne dôležitých výrobkov alebo tovarov, ako aj mimoriadne regulačné opatrenia, je potrebné zákonom vymedziť povinnosti aj právnickým osobám, ktoré nie sú určené ako subjekt hospodárskej mobilizácie. Pokiaľ ide o vecné plnenie ustanovuje sa v § 15, že príkaz o tom vydá okresný úrad. Pokiaľ ide o ostatné spomínané opatrenia hospodárskej mobilizácie, podriadia sa im právnické osoby po ich nariadení vládou alebo krajským úradom v súlade s týmto zákonom.

K § 20 a 21

Tieto ustanovenia určujú aké práva a povinnosti majú fyzické osoby, nachádzajúce sa území Slovenskej republiky v čase niektorého z vyhlásených stavov.  Prvoradé právo fyzickej osoby je zákonné právo na zabezpečenie prežitia a spôsob jeho uplatňovania.  Prvoradou povinnosťou fyzickej osoby je využívanie svojho práva tak, aby jeho nesprávnym uplatňovaním neboli ohrozené prvoradé práva ostatných osôb, nachádzajúcich sa území republiky, tzn. fyzická osoba je povinná podriadiť sa adekvátnej regulácii v oblasti využívania energií a výrobkov, ktoré sú podmienkou na prežitie, ďalej je povinná podriadiť sa pracovnej povinnosti, vecnému plneniu a svoje nároky na zdravotnícku a sociálnu starostlivosť prispôsobiť momentálnym možnostiam poukazovateľov zdravotníckeho zabezpečenia a sociálneho zabezpečenia. Poskytovanie zdravotníckeho zabezpečenia a sociálneho zabezpečenia v čase niektorého z vyhlásených stavov nemusí dosahovať úroveň bežného štandardu, ale musí spĺňať požiadavku zabezpečenia prežitia. Tieto ustanovenia upravujú aj podmienky, kedy sa na fyzickú osobu vzťahuje právo na udelenie výnimky z ustanovenia o pracovnej povinnosti a spôsob jeho preukazovania, resp. prihliadanie na neohrozenie chodu hospodárskeho zariadenia, ktoré je jediným zdrojom obživy fyzickej osoby a jeho rodiny. 

K § 22

	Národná banka Slovenska pripravuje opatrenia a zabezpečuje činnosti v oblasti bankových služieb, ktoré sú spojené so zabezpečovaním financovania výdavkov hospodárskej mobilizácie, so zabezpečovaním financovania štátneho rozpočtu a s tým súvisiacim platobným stykom a vedením účtov v čase výnimočného stavu, vojnového stavu alebo v čase vojny. V ostatnom čase spolupracuje Národná banka Slovenska s Ministerstvom financií SR pri koordinácii krízového plánovania a vykonávaní bankových služieb prostredníctvom bánk, ktoré ako subjekty hospodárskej mobilizácie určilo Ministerstvo financií SR.  Tieto pôsobnosti Národnej banky sa upravujú v súlade s pôsobnosťami ministerstva financií a v súlade s jej poslaním v bankovom sektore tak, aby sa komplexne zabezpečilo vykonávanie finančného zabezpečenia a bankových služieb spojených s finančným zabezpečením ako opatrení hospodárskej mobilizácie 

K § 23

	Slovenská televízia  a Slovenský rozhlas sa zriaďujú zo zákona ako subjekty hospodárskej mobilizácie vzhľadom na to, že podľa doterajších skúseností majú nazastupiteľné miesto najmä v otázkach prenosu informácií o hospodárskej mobilizácii ako celku a osobitne o vykonaní opatrení hospodárskej mobilizácie. Za tým účelom si môžu vo svojej pôsobnosti určovať subjekty hospodárskej mobilizácie, pričom koordinujú a kontrolujú ich činnosť tým istým spôsobom ako ústredné orgány štátnej správy a o svojej činnosti predkladajú informácie ministerstvu. 

K § 24	

	Odmenu za pracovnú povinnosť si fyzická osoba, ktorej táto povinnosť bola uložená, a ktorá ju aj vykonala uplatňuje  u toho, v prospech ktorého pracovala. Takýmto spôsobom riešenia vyplácania odmeny za prácu sa zabezpečuje štandardný postup tak, aby osobe, ktorej bola uložená pracovná povinnosť nevznikali problémy s odmeňovaním za ňu. Odmeňovanie sa uskutočňuje  podľa platných predpisov  o plate a mzde, pričom výška odmeny za pracovnú povinnosť zodpovedá podmienkam odmeňovania obvyklým za predmetný druh práce a jej splatnosť zodpovedá času obvyklému  u toho, pre koho pracuje, ak sa obidve strany nedohodli ináč. V prípade dohody je odmenu za pracovnú povinnosť možné poskytnúť aj inou ako peňažnou formou. Nepredpokladá sa totiž, že by sa prestali uplatňovať pracovnoprávne predpisy v čase vojny, vojnového stavu, výnimočného stavu alebo núdzového stavu. Naopak, ak by vznikla potreba zmeny niektorých ustanovení, tak by sa vykonala ich novelizácia a preto nie je nutné v tomto zákone pre odmeňovanie za prácu vytvárať nové podmienky. 

K  § 25

 	Peňažná náhrada za vecné plnenie prislúcha tomu, kto poskytol vecné prostriedky alebo jeho právnemu nástupcovi. Peňažnú náhradu poskytuje okresný úrad, príslušný podľa  sídla subjektu alebo bydliska poskytovateľa, ak je bydlisko súhlasné so sídlom subjektu. Ustanovením sa sleduje, aby tomu, kto vecné plnenie poskytol, sa poskytnutá vec aj vrátila. Vzhľadom na to, že počas doby, kedy ten kto vecné prostriedky poskytol, nemohol ich využívať pre svoju potrebu, prináleží mu peňažná náhrada. Peňažná náhrada sa poskytuje  kvôli objektívnosti vo výške, ktorá zodpovedá trhovým podmienkam.  Ustanovením sa súčasne predpokladá, že osoba, ktorá vecné plnenie poskytla alebo jej právny nástupca nemusí o peňažnú náhradu žiadať a okresný úrad jej ju poskytne z moci úradnej.

K § 26

	Odškodňovanie úrazov, ku ktorým došlo pri plnení pracovnej povinnosti, sa obvykle poskytuje podľa ustanovení Zákonníka práce o náhrade škody, vyplývajúcej z pracovnoprávneho vzťahu. Ak nie je možné uplatňovať si náhradu škody v zmysle uvedeného, uplatňuje si ju poškodený na ministerstve, ktoré koná v zastúpení štátu.

K § 27

	Ak pri  používaní vecných prostriedkov došlo počas vecného plnenia k ich poškodeniu alebo celkovému znehodnoteniu, poskytne okresný úrad tomu, kto vecné prostriedky poskytol alebo jeho právnemu nástupcovi,  náhradu vo forme vrátenia vecného prostriedku rovnakého druhu a rovnakej hodnoty a ak to nie je možné alebo účelné, tak vo forme peňažnej náhrady podľa ustanovení Občianskeho zákonníka. Nepredpokladá sa, že osoba, ktorá poskytla vecné plnenie bude musieť o náhradu vecnej škody žiadať, naopak predpokladá sa, že náhradu vecnej škody poskytne okresný úrad z moci úradnej.

K § 28 a 29

	Navrhuje sa, aby za neplnenie opatrení hospodárskej mobilizácie mohol štát ukladať sankcie a prostredníctvom nich zabezpečoval vymožiteľnosť práva. Najmä sa ustanovuje, aby aj prostredníctvom hrozby finančnej pokuty boli vykonané  opatrenia hospodárskej mobilizácie, ktoré určil štátny orgán v rozhodnutí alebo v príkaze. Súčasne sa umožňuje aby štátny orgán, ktorý určil subjekt hospodárskej mobilizácie vo svojej pôsobnosti, mohol ho aj prostredníctvom sankcie prinútiť nakladať s majetkom hospodárskej mobilizácie tak, aby bol zachovaný účel jeho určenia. Odlišná výška pokuty v čase vojny, vojnového stavu, výnimočného stavu alebo núdzového stavu oproti ostatnému obdobiu je z dôvodu, že nevykonanie niektorých z opatrení hospodárskej mobilizácie v čase ich vyhlásenia môže spôsobiť rozsiahlejšie škody alebo následky. Umožňuje sa tiež, aby štátny orgán mohol postihnúť neplnenie povinností právnických osôb, ktoré nie sú určené ako subjekty hospodárskej mobilizácie. Keďže právnické osoby, ktoré nie sú určené ako subjekty hospodárskej mobilizácie plnia povinnosti vo vzťahu k vykonávaniu opatrení hospodárskej mobilizácie len v čase vojny, vojnového stavu, výnimočného stavu alebo núdzového stavu, navrhuje sa, aby výška pokuty túto skutočnosť zohľadnila. Navrhuje sa tiež, aby štát  mohol postihnúť neplnenie niektorých povinností fyzickými osobami uložením pokuty a za tým účelom sa navrhuje vymedziť skutkové podstaty priestupkov hospodárskej mobilizácie. Navrhuje sa, aby na konanie o priestupkoch a iných správnych deliktoch sa vzťahovali všeobecne záväzné právne predpisy.

K § 30

	Vzhľadom na skutočnosť, že majetok hospodárskej mobilizácie sa obstaráva úplne alebo z časti z prostriedkov štátneho rozpočtu a je  určený na presne vymedzené vykonávanie opatrení  hospodárskej mobilizácie navrhuje sa, aby s ním bolo nakladané tak, aby bol zachovaný účel, na ktorý bol určený, aby nemohol byť postihnutý exekúciou a aby nemohol byť predmetom záložného práva. Súčasne sa ustanovujú niektoré ďalšie spôsoby a podmienky nakladania s ním obdobne ako sú upravené v zákone o správe majetku štátu.

K § 31

	Návrhom zákona sa upravujú spoločenské vzťahy, ktoré síce neboli doteraz dostatočne upravené zákonom, ale ktoré sa napriek tomu realizovali  v podobe, v značnej miere prevzatej do návrhu zákona a preto určené subjekty hospodárskej mobilizácie pred účinnosťou tohto zákona môžu byť subjektami hospodárskej mobilizácie aj podľa tohto zákona.  Navrhuje sa tiež, aby podrobnosti o niektorých ustanoveniach ustanovili vykonávacie predpisy, ktoré vydajú ministerstvo, ministerstvo pôdohospodárstva a ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií.

K § 32

	Časť problematiky upravovanej návrhom tohto zákona bola upravená v ustanovení             § 22 zákona č. 634/1992 Zb. o ochrane spotrebiteľa. Schválením tohto zákona by bolo predmetné ustanovenia nadbytočné.

K Čl. II.

	Z podobných dôvodov, ako v § 32 návrhu zákona sa navrhuje aj zmena zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 274/1993 Z. z. o vymedzení pôsobnosti orgánov vo veciach ochrany spotrebiteľa v znení neskorších predpisov.

K Čl. III.

	Účinnosť zákona sa navrhuje k 1. januáru 2003 z dôvodov ukončenia finančného roku a prípravy na jeho uplatňovanie v celom rozsahu.