Program elektronizácie knižníc
v Slovenskej republike

Úvod

Vláda Slovenskej republiky svojím uznesením č. 522 z 13. 6. 2001 schválila Politiku infomatizácie spoločnosti v Slovenskej republike a odsúhlasila pripojenie nášho štátu k iniciatíve eEurope+.  Zároveň deklarovala, že komplexné systémové riešenie problematiky infomatizácie spoločnosti považuje za jeden zo svojich strategických zámerov. 

Znalostná a digitálna ekonomika, ktorá sa považuje v Politike informatizácie spoločnosti za základné východisko pre rozvoj informačnej spoločnosti, sa viaže na explozívny rast vedeckých  poznatkov a na rýchly vývoj informačných a komunikačných technológií. Rast poznatkov v spojení s informačnými a komunikačnými technológiami dáva časti civilizácie a svetovej ekonomike nový charakter. Súčasné spoločnosti rozvinutých krajín prechádzajú najväčšou zmenou od čias priemyselnej revolúcie. Podstatou tejto zmeny je, najmä v dôsledku masového uplatňovania informačných a komunikačných technológií, postupný prechod od industriálnej spoločnosti k informačnej spoločnosti. Prebieha proces informatizácie spoločnosti, v ktorom má svoje nezastupiteľné miesto kultúra a jej inštitúcie a systémy.

Jedným z najdôležitejších ukazovateľov stavu a postavenia kultúry na Slovensku je stav a postavenie inštitúcií a systémov, ktorých hlavnou úlohou je získavať, zhromažďovať, ochraňovať a sprístupňovať dokumenty a zbierky. Ide najmä o knižnice, múzeá a galérie, ako aj organizácie, ktoré zabezpečujú pamiatkovú starostlivosť. Z globálneho pohľadu ide o inštitúcie a systémy, ktorých predmetom sú informácie, poznatky, dokumenty, pamiatky, ktoré sú na jednej strane integrálnou súčasťou európskej kultúry a na druhej strane tvoria základ špecifickej slovenskej kultúrnej identity. 

V celom sektore kultúry, najmä však v oblastiach kultúrneho dedičstva, teda v systéme knižníc, múzeí a pamiatkovej starostlivosti, sa predovšetkým po roku 1998 uskutočnil rad prelomových zmien. Boli prijaté nové zákony, ktoré sa stali základom stabilizácie systémov a inštitúcií, predpokladom ich sfunkčnenia a zvýšenia ich spoločenského dosahu, profesionálnej úrovne a ďalšieho rozvoja. Po dôležitých transformačných krokoch v kultúre nás čaká aj transformácia jej technologickej štruktúry najmä v tých podsystémoch kultúry, ktoré sú zákonite spojené s využívaním progresívnych, najmä informačných a komunikačných technológií. 

V procese rozvoja informačnej spoločnosti majú svoje nezastupiteľné miesto knižnice. V rozvinutých krajinách sa knižnice a knižničné systémy považujú za prirodzené, spoľahlivé, dobre fungujúce a v spoločnosti tradične etablované inštitúcie, ktoré zohrávajú najmä v sektore vedy, výskumu, vzdelávania a všeobecnej kultúry kľúčovú úlohu. Sú zdrojmi poznatkov, informácií a vzdelávania. 

Knižnice sa menia. Stávajú sa z nich otvorené inštitúcie, ktoré sa už nespoliehajú iba na vlastné knižničné fondy. Musia sa vyrovnať s rastom objemu a diverzitou tradičných (papierových) i netradičných (najmä elektronických) dokumentov. Musia kooperovať a vymieňať si informácie a dokumenty bez ohľadu na geografické, politické a kultúrne hranice a v čoraz väčšej miere musia zabezpečovať služby z externých informačných zdrojov.  Z prevažne uzavretých inštitúcií na zhromažďovanie, spracúvanie a uchovávanie fondov, sa budujú otvorené inštitúcie, ktoré sprostredkúvajú a dodávajú informácie prostredníctvom najnovších technológií, ktoré prinášajú digitálny obsah pre globálne siete. 

Akčný plán eEurope+ stanovuje kandidátskym krajinám úlohu “stimulovať rozvoj a rozširovanie   európskeho digitálneho obsahu v globálnych sieťach a podporovať jazykovú rozmanitosť informačnej spoločnosti, vrátane podpory využívania informácií verejného sektora a zriadiť európsku digitálnu zbierku kľúčových databáz”.

Knižničný systém Slovenskej republiky nebude schopný plnohodnotne napĺňať túto strategickú úlohu bez dôkladnej kvalitatívnej zmeny z hľadiska obsahovej, technickej i technologickej stránky. Zámerom predkladaného materiálu je navrhnúť integrovaný program  elektronizácie a internetizácie knižníc tak, aby jeho realizácia umožnila nielen zlepšenie verejných knižnično-informačných služieb pre obyvateľov Slovenskej republiky, ale aj  plnenie našich záväzkov v súvislosti s európskymi a svetovými integračnými ambíciami. 
Stratégia informačnej spoločnosti preto nemôže byť zameraná len na zabezpečenie technických aspektov modernej telekomunikačnej infraštruktúry, ale musí sa orientovať na oblasť spracovania, sprístupňovania a využívania informačných zdrojov. Základné prvky v informačnej infraštruktúre predstavujú knižnice všetkých typov, prepojené počítačovými sieťami do tzv. globálnej virtuálnej knižnice. Aj preto je v podmienkach Slovenskej republiky v zákone č. 183/2000 Z. z. o knižniciach, o doplnení zákona SNR č. 27/1987 Zb. o štátnej pamiatkovej starostlivosti  a o zmene a doplnení zákona č. 68/1997 Z. z. o Matici slovenskej v znení zákona č. 416/2001 Z. z. definovaný knižničný systém ako súčasť štátneho informačného systému podľa zákona č. 261/1995 Z. z. o štátnom informačnom systéme. 

Východiská

Základné politické východiská na vypracovanie strategických programov stimulujúcich proces rozvoja informačnej spoločnosti stanovila vláda Slovenskej republiky svojím uznesením č. 522 z 13. 6. 2001, ktorým schválila Politiku informatizácie spoločnosti v Slovenskej republike. Vláda SR súčasne prijala základné profesionálne východiská informatizácie spoločnosti odsúhlasením pripojenia Slovenskej republiky k iniciatíve eEurope+. Zároveň deklarovala, že komplexné systémové riešenie problematiky informatizácie spoločnosti považuje za jeden zo svojich strategických zámerov. Vychádzajúc zo záverov ministerskej konferencie krajín strednej a východnej Európy vo Varšave (jún 2000), pripravil sa spoločný akčný plán eEurope+  kandidátskych krajín Európskej únie (eEurope+: Spoločné úsilie zamerané na implementáciu informačnej spoločnosti v Európe: Akčný plán vypracovaný kandidátskymi krajinami s podporou Európskej komisie. 
Pre národný program informatizácie a internetizácie knižníc SR existuje aj celý rad ďalších východísk, ktoré predstavujú  relevantné programy Európskej únie. Patrí k nim napr. Piaty rámcový program EÚ: Program ITS (Technológie informačnej spoločnosti), najmä časť  Kľúčová oblasť 3: Digitálne dedičstvo a kultúrny obsah. Napriek tomu, že sa na programe ITS primárne zúčastňujú členské krajiny Európskej únie, Slovensko, ktoré má ambície patriť do EÚ, musí programovo poznať a anticipovať budúci vývoj v informatizácii vzťahujúcej sa na kultúru a knižnice zvlášť a podnikať včas opatrenia na harmonizáciu metód a foriem informatizácie s informatizáciou knižníc v EÚ. 

Základným východiskom na vypracovanie Programu elektronizácie knižníc ako súčasti rozvoja informačných sietí v Slovenskej republike je Stratégia rozvoja slovenského knihovníctva do roku 2006, ktorá hovorí o potrebe vypracovať a realizovať predkladaný program a zabezpečiť z verejných zdrojov potrebné finančné prostriedky na jeho realizáciu.  Financie vynakladané na tento účel treba chápať nie ako výdavky, ale ako investície do vedomostí a znalostí obyvateľstva, do budúcnosti národa a štátu.  

Analýza súčasného stavu informatizácie knižníc

Knižnice Slovenskej republiky obsahujú obrovské množstvo dokumentov (cca 40 miliónov knižničných jednotiek). Ročne poskytujú milióny výpožičiek a informácií rôzneho druhu a podieľajú sa na výchove a vzdelávaní obyvateľstva. Efektívnosť ich činnosti je však relatívne nízka najmä v oblasti kooperatívneho spracovania a doplňovania fondov. Absencia moderných technológií spôsobuje redundanciu v  oblasti spracovania dokumentov, ako aj pomerne nízku mieru využívania existujúcich vonkajších informačných zdrojov.  
Súčasná transformácia knižníc sa chápe ako prechod od poskytovania služieb na základe vlastníctva dokumentu k poskytovaniu služieb na základe prístupu k dokumentom, ktoré môžu byť fyzicky umiestnené kdekoľvek na svete, prostredníctvom informačných a telekomunikačných technológií. Je to dôsledok neustáleho zvyšovania rýchlosti generovania nových poznatkov a informácií v celosvetovom meradle. 
Knižničný systém tvoria v zmysle citovaného zákona č. 183/2000 Z. z. tieto typy knižníc:
1.	Slovenská národná knižnica v Martine,
2.	vedecké knižnice (5 univerzálnych a 3 špecializované),
3.	akademické knižnice (44 ústredných knižníc univerzít a fakúlt),
4.	verejné knižnice (36 regionálnych knižníc, 100 mestských, 303 obecných knižníc s profesionálnym zamestnancom, 2 218 obecných knižníc s neprofesionálnym zamestnancom),
5.	školské knižnice (5 996 knižníc v základných a stredných školách),
6.	špeciálne knižnice (Parlamentná knižnica, lekárske, technické, múzeí a galérií, vojenské, väzenské, ústavov, úradov...)

Posledná správa o úrovni elektronizácie a informatizácie v knižniciach (1999) konštatuje, že súčasný stav rozvoja informačných systémov knižníc je kritický vzhľadom na technickú a programovú nekompatibilitu, nízku úroveň kooperácie, nerozvinutú komunikačnú infraštruktúru a závažné nedostatky v koordinácii a využívaní elektronických informačných zdrojov a služieb. Na celoslovenskej úrovni sa nevenovala v uplynulých rokoch dostatočná pozornosť dôslednej ekonomickej analýze variantov ďalšieho  rozvoja informatizácie, a to tak z hľadiska nadobúdacích nákladov (investícií), ako aj dlhodobých nákladov na prevádzku, údržbu s osobitným zreteľom na manažment a rozvoj ľudských zdrojov (špecialisti, používatelia...). Uplatňovanie informačnej techniky a technológie spravidla v knižniciach nesprevádzajú nevyhnutné organizačné zmeny a zmeny v manažmente technologických procesov,  prípadne ďalšie inovácie v personálnom manažmente. 
Získavanie a uplatňovanie informačnej techniky a technológie sa sústreďovalo predovšetkým na automatizáciu vnútorných procesov knižníc (akvizícia, katalogizácia, OPAC, výpožičky). Orientácia na finančne pomerne nákladnú automatizáciu vnútroknižničných procesov pri nedostatku odborníkov informatikov a pri nízkej úrovni preškoľovania súčasných zamestnancov neumožňuje preukázateľnejšie zlepšovať knižnično-informačné služby občanom a rozvíjať kooperáciu knižníc. Knižniciam v SR sa nepodarilo výraznejšie pokročiť v takých oblastiach informatizácie, ktoré predstavujú v rozvinutých krajinách už bežný štandard alebo dominantný trend. Ide napríklad o fungujúce národné súborné katalógy, ktoré znamenajú značnú úsporu prostriedkov na multispracovanie dokumentov a dobrý komfort pre používateľov knižníc. V Slovenskej republike ide aj o nerozvinuté a nekoordinované projekty digitalizácie zbierok knižníc a ich prezentáciu na internete. Ide o nedostatočne riešené technologické vzťahy medzi knižnicami a vydavateľským a kníhkupeckým sektorom (elektronický obchod, EDIFACT). Ide o pasivitu a nedostatočnú účasť a prieniky knižníc do systémov vzdelávania (knižnice existujú vedľa  vzdelávacích inštitúcií a nie s nimi, hoci majú kľúčové miesto v systéme informatizácie vzdelávania - eLearning). Knižnice nevyvíjajú dostatočnú iniciatívu, ktorá by viedla k integrácii systémov, postupov a technológií spracovania a prezentácie dokumentov a zbierok v knižniciach, múzeách, galériách a archívoch. Do projektov informatizácie spravidla nie sú zahrnuté problémy ochrany dokumentov a dlhodobého uchovávania a archivovania zbierok v knižniciach. Závažným nedostatkom je, že v oblasti informatizácie knižníc fakticky v knižniciach SR neexistuje inštitucionalizovaný a plánovaný výskum a vývoj. Rovnako zatiaľ nie je dostatočne rozvinutý systém ďalšieho vzdelávania zamestnancov knižníc. Vzhľadom na nedostatočné platové podmienky je v knižniciach kritický nedostatok odborných zamestnancov, ktorí by na dostatočnej úrovni dokázali implementovať a využívať informačné a komunikačné technológie a ktorí by boli nositeľmi inovácií. 

Koncom roku 2000 sa urobil doplňujúci prieskum, v ktorom sa zisťoval stav využívania knižničných softvérových systémov, operačnej a databázovej platformy, využívanie protokolu Z39.50, MARCovských štruktúr, prístupu používateľov k internetu a elektronickej ochrany fondov. Z prieskumu vyplýva, že vo vedeckých a akademických knižniciach 31 % používa systém Rapid Library, 19 % Aleph, po 9 % VTLS a Libris/Biblis. Operačné prostredie typu UNIX používa 44 %, Novell 41 % a Windows NT 4 %. Ako databázový stroj sa najviac využíva AREV (40 %) a ORACLE (33 %). Protokol Z39.50 využíva 23 %, štruktúry MARC a pravidlá AACR2 57 %. Internet pre používateľov je prístupný v 73 % týchto knižníc a 20 % má elektronický systém ochrany fondov. Podstatne iná situácia je v skupine verejných a špeciálnych knižníc, kde 62% využíva knižničný systém Libris/Biblis, 18 % Rapid Library a 20 % iný alebo žiadny systém. Protokol Z39.50 majú k dispozícii len necelé 3 % a štruktúry typu MARC 29 % knižníc. Prístup k internetu pre používateľov (aspoň cez jeden počítač) ponúka 50 % knižníc a elektronickú ochranu fondov má len necelých 15 %.

V roku 2002 odbor informatiky Ministerstva kultúry SR realizoval dotazníkový prieskum vo verejných a vedeckých  knižniciach o stave pripojenia knižníc do internetu. Výsledky prieskumu, ktorý sa konal dotazníkovou metódou,  potvrdil  dve základné skutočnosti: po prvé stav pripojenia verejných knižníc do internetu je z hľadiska kvantity aj kvality nedostatočný, po druhé neexistuje prakticky žiadna koordinácia v tomto smere a každá knižnica vyvíja aktivity smerom k zavedeniu a používaniu internetových služieb nie podľa svojich skutočných potrieb, ale podľa svojich finančných možností.
Zabezpečenie pripojenia všetkých typov knižníc do internetu s dostatočnou kapacitou prenosových liniek je nevyhnutným predpokladom na splnenie základných úloh, ktoré v súčasnosti stoja nielen pred knižnicami, ale pred celou spoločnosťou.  Analýza súčasného stavu pripojenie verejných knižníc poukázala na to, že pripojenie do internetu sa realizuje cez rôznych providerov, využíva sa rozličná technológia pripojenia  a nie vždy sú kapacity dostatočné pre poskytovanie verejných informačných služieb predovšetkým v regionálnych a  mestských knižniciach. Týmto spôsobom sa nedosahuje ani technologicky, ani finančne optimálny stav. Z dotazníkového prieskumu vyplýva nasledujúci stav pripojenia verejných knižníc do internetu:
Relatívne najlepšie sú na tom vedecké knižnice, z ktorých väčšina je pripojená do internetu prostredníctvom akademickej siete SANET. Jediným problémom sú platby za služby poskytované sieťou SANET (týka sa knižníc, čo nepatria do akademickej sféry),  ktoré sú limitujúcim faktorom pri ďalšom zlepšovaní podmienok pripojenia knižníc do internetu.
Všetky verejné knižnice s krajskou pôsobnosťou sú pripojené do internetu, z toho tri knižnice využívajú  pevnú linku, tri knižnice mikrovlnné spojenie, pričom prenosová kapacita liniek je minimálne 64 kbps,  dve knižnice majú pripojenie len cez dial-up (Pezinok, Žilina).
Od roku 1999 sa podstatne zmenila situácia v regionálnych knižniciach. V uvedenom roku len necelá polovica knižníc mala pripojenie do internetu, dnes využívajú takmer všetky knižnice tohto typu pripojenie do  internetu,  prevažne však cez komutovanú linku (dial-up). 
Mestské knižnice majú zrealizované pripojenie do internetu len veľmi výnimočne,  z celkového počtu len päť knižníc.  Takmer úplne absentuje možnosť poskytovania internetových služieb pre návštevníkov knižnice.
Z technológie pripojenia a kapacity prenosových liniek vyplýva, že situácia nie je uspokojivá a je potrebné urýchlene hľadať nové cesty na zvýšenie počtu pripojených knižníc do internetu s cieľom zvýšiť aj počet PC s pripojením na internet pre verejnosť.  Tieto základné údaje sa sledujú aj v rámci hodnotenia plnenia akčného plánu eEurope+: z celkového počtu verejných knižníc v SR je pripojených do internetu 55 knižníc, počet PC pre verejnosť s prístupom do internetu je 120. 
Tento stav je alarmujúci.  Ako vyplýva aj z porovnania situácie v Českej republike, za svojimi susedmi značne zaostávame. 

Princípy programu 

Štátna politika informatizácie v SR vytvára priaznivé prostredie pre rozvoj znalostnej a digitálnej ekonomiky a informačnej spoločnosti, a tým aj dobré predpoklady na informatizáciu a internetizáciu knižníc. Ministerstvo kultúry a ďalšie rezorty, v ktorých zriaďovateľskej pôsobnosti sú knižnice, musia vytvárať ďalšie právne, technické a ekonomické predpoklady na realizáciu informatizácie a internetizácie knižníc. 
Knižničná činnosť je v zmysle kompetenčného zákona v pôsobnosti Ministerstva kultúry Slovenskej republiky ako ústredného orgánu štátnej správy pre oblasť knižníc. Realizácia štátnej politiky informatizácie spoločnosti je v gescii Ministerstva školstva Slovenskej republiky, ktorému zároveň kompetenčne patrí oblasť základných, stredných i vysokých škôl, v ktorých pôsobia akademické knižnice a veľmi početná sieť školských  knižníc.   Realizácia informatizácie knižníc má výrazne prierezový charakter, pretože knižnice patria do všetkých rezortov,  vyžaduje ich aktívnu súčinnosť,  ale aj širokú participáciu územnej samosprávy, verejnoprávnych inštitúcií, privátnej sféry, nevládnych organizácií a tretieho sektora. 

Predkladaný Program elektronizácie knižníc v Slovenskej republike vychádza z komplexného chápania uplatňovania informačnej a komunikačnej technológie vo všetkých knižniciach ako kultúrnych, informačných a vzdelávacích inštitúciách. Vo všetkých preto, lebo žiadna knižnica v súčasnosti nemôže plniť svoje informačné a vzdelávacie úlohy v oblasti služieb občanom bez použitia informačnej technológie a bez pripojenia do internetu. 
Komplexnosť Programu informatizácie knižníc znamená, že informatizácia sa musí prakticky dotknúť nielen vnútorných odborných procesov knižníc, ale celého komplexu knižnice, všetkých jej informačných, vzdelávacích a kultúrno-rekreačných oblastí, jej vonkajších vzťahov a služieb. Komplexnosť zahŕňa aj vzťahy medzi knižnicami a vydavateľským a kníhkupeckým sektorom najmä v oblasti elektronických dokumentov a využívania informačnej a komunikačnej techniky a technológie v akvizícii dokumentov, v poskytovaní úplných textov elektronických dokumentov za vzájomne výhodných podmienok a pod. Komplexnosť prístupu k informatizácii knižníc vyjadruje aj tendenciu k integrácii informatizačných prístupov v knižniciach s informatizáciou v múzeách, archívoch a galériách. 

	Financovanie programu elektronizácie knižníc v Slovenskej republike z prostriedkov štátneho rozpočtu sa predpokladá prostredníctvom finančného rozpočtovania v rámci programovej štruktúry všetkých zainteresovaných rozpočtových kapitol, v ktorých pôsobnosti knižnice existujú (najmä MK SR,  MŠ SR, MZ SR, MS SR, MO SR, MP SR, VÚC a obce – Súhrnný vzťah k obciam a VÚC) vyčlenením účelovo viazaných  finančných prostriedkov na jednotlivé etapy elektronizácie. 
Ministerstvo kultúry SR v rámci prostriedkov programového rozpočtovania (projekt v podprograme  Knižnice a knižničná činnosť) uplatní požiadavky na saturovanie obstarania jednotného knižničného softvéru a celoštátnych úloh, na financovanie elektronizácie Slovenskej národnej  knižnice, Slovenskej knižnice pre nevidiacich Mateja Hrebednu, vedeckých knižníc v jeho pôsobnosti, na podporu financovania elektronizácie verejných knižníc v pôsobnosti územnej samosprávy. Riadenie, organizáciu a realizáciu programu bude zabezpečovať Slovenská národná knižnica v Martine a účelové prostriedky určené na grantovú podporu  elektronizácie knižníc, ak ich štátny rozpočet v príslušnom roku poskytne, Ministerstvo kultúry SR. 
	Vzhľadom na finančnú náročnosť je zároveň potrebné hľadať a využívať možnosti financovania programu z podporných prostriedkov mimovládnych subjektov a iných mimorozpočtových zdrojov a finančných výpomocí. 

Opatrenia na realizáciu programu elektronizácie knižníc

Na dosiahnutie uvedených cieľov a prostriedkov je potrebné prijať účinné opatrenia na podporu procesu informatizácie a internetizácie knižníc, ktoré sa sústredia najmä na

•	vytvorenie inštitucionálnej podpory na odbornej i administratívno-legislatívnej úrovni,  v rámci ktorej sa zabezpečí optimálne rozdelenie kompetencií a dôsledná koordinácia domácich a medzinárodných aktivít,
•	vytvorenie organizačných a finančných podmienok na spracovanie, preklad a zavádzanie štandardov ISO a noriem EÚ z odborov informatizácie (dokumentácia, digitalizácia a mikrofilmovanie) do praxe pod gesciou Centra vedecko-technických informácií SR; odborné knihovnícke štandardy je potrebné zaradiť do zoznamu noriem pre štátny informačný systém,
•	na zisťovanie efektívnosti knižníc zavedenie STN ISO 11620/2000 : Informácie a dokumentácia : Ukazovatele výkonu knižnice, 
•	zabezpečovanie zdrojov a financovanie procesu informatizácie spoločnosti s tým, že cieľom je koncentrácia prostriedkov na vybrané strategické projekty informatizácie a projektovo orientované plánovanie rozpočtových prostriedkov,
•	vytvorenie regulačného prostredia (legislatíva, štandardy, normy), ktoré zabezpečí rovnosť šancí pre podnikateľské a verejnoprávne subjekty a rovnosť prístupu k výhodám informačnej spoločnosti pre všetkých občanov,
•	vytváranie podnikateľského ovzdušia a stimulov pre podnikateľské investície a rozvoj informačno-komunikačného a znalostného priemyslu v SR (najmä v oblasti malého a stredného podnikania) a prenikanie jeho výsledkov do všetkých sfér národného  hospodárstva a života spoločnosti,
•	vytváranie pracovných príležitostí pre digitálne vzdelanú pracovnú silu, 
•	presadzovanie dlhodobej stratégie informatizácie knižníc ako súčasti stratégie informatizácie spoločnosti v SR a na jej realizáciu prostredníctvom krátkodobých akčných plánov a projektov,
•	systematickú a razantnú podporu oblastí, ktoré vytvárajú systémové predpoklady na rozvoj informačnej spoločnosti, t. j. digitálne vzdelávanie všetkých občanov, informačno-komunikačná infraštruktúra, legislatíva a štandardizácia, e-služby verejnej správy občanom, resp. výskum a vývoj v oblasti informatiky a IKT.

Ciele elektronizácie knižníc
1.	Vytvoriť otvorený informačný systém knižníc SR s medzinárodnými väzbami,
2.	vybudovať knižnično-informačné služby na báze moderných počítačových a telekomunikačných prostriedkov; umožniť sprístupnenie vlastných i vonkajších  informačným zdrojov,
•	dosiahnuť, aby sa knižnice ako informačné a vzdelávacie inštitúcie prostredníctvom svojich služieb aktívne podieľali na formujúcej sa znalostnej a digitálnej ekonomike, 
•	dosiahnuť, aby občania získavali v knižniciach a knižničných systémoch potrebné dokumenty, poznatky a informácie, ktoré im umožnia obstáť v konkurencii na pracovné miesta,
3.	zabezpečiť tvorbu, uchovávanie a sprístupňovanie digitálneho obsahu v knižniciach;  stimulovať rozvoj a rozširovanie európskeho digitálneho obsahu v globálnych sieťach,  podporovať jazykovú rozmanitosť informačnej spoločnosti, podieľať sa na tvorbe európskej digitálnej  zbierky kľúčových databáz, 
4.	digitalizáciou zabezpečiť ochranu a sprístupňovanie historických knižničných dokumentov, historických fondov a ohrozených dokumentov, ktoré sú súčasťou kultúrneho dedičstva SR,
5.	zabezpečiť integrovaný prístup k zbierkam a materiálom, ktoré sa nachádzajú v knižniciach, múzeách a galériách najmä na  účely vzdelávania, samostatne a v spolupráci s európskymi partnermi pripravovať a realizovať projekty digitalizácie kultúrneho obsahu,
6.	znížiť viacnásobné náklady knižníc na spracovanie a využívanie dokumentov v celoslovenskom meradle, zaviesť systém kooperatívnej katalogizácie a zlepšiť služby medziknižničnej výpožičnej služby s využitím súborného katalógu knižníc Slovenskej republiky, 
7.	zabezpečiť permanentné vzdelávanie a preškoľovanie knihovníkov v oblasti aplikácie štandardov v knižnično-informačných procesoch, nových informačných technológií a kvalifikovanej obsluhy a poradenstva pri využívaní informačných zdrojov prostredníctvom internetu,
8.	zvyšovať informačnú a komunikačnú gramotnosť používateľov knižníc smerujúcu k celoživotnému využívaniu informačných zdrojov v profesijnom, spoločenskom i osobnom živote,
9.	zabezpečiť v knižniciach miesta pre verejný prístup občanov na internet, 
10.	zabezpečiť sprístupnenie informácií z oblasti verejnej správy poskytovaných podľa zákona č. 211/2000 Z. z. o slobodnom prístupe k informáciám,
11.	zladiť najbližšie kroky v oblasti informatizácie knižníc a využívania IKT s vývojom v Európe, najmä s iniciatívou eEurope+. 

Stratégia riešenia
Na dosiahnutie uvedených cieľov je potrebné: 
A)	na základe lokálnych projektov elektronizácie jednotlivých knižníc zabezpečiť  ich hardvérové vybavenie a vybudovanie lokálnych sietí ako predpoklad zapojenia sa do globálneho procesu elektronizácie,
B)	zabezpečiť finančne výhodné pevné pripojenie knižníc do internetu,
C)	prijať koncepciu a realizovať obstaranie jednotného knižničného softvéru pre vybrané knižnice v Slovenskej republike a zabezpečiť prechod naň podľa stanovených etáp,
D)	zabezpečiť podmienky na vybudovanie a prevádzku súborného katalógu knižníc Slovenskej republike, 
E)	realizovať retrokonverziu existujúcich sekundárnych zdrojov na papierovom nosiči, najmä previesť do elektronickej podoby Slovenskú národnú bibliografiu, generálny katalóg Slovenskej národnej knižnice a lokálne katalógy knižníc ako zdroj elektronických informácií pre súborný katalóg knižníc Slovenskej republiky,
F)	vo vybraných knižniciach vybudovať digitalizačné pracoviská,
G)	vypracovať projekt dlhodobého uchovávania knižničných dokumentov na nepapierových nosičoch, vybudovať depozitné  pracoviská na dlhodobé archivovanie a využívanie elektronických publikácií,
H)	vybudovať multimediálne študovne pre používateľov knižníc, 
I)	vybudovať verejne prístupné internetové pracoviská umožňujúce každému bezplatný, resp.  finančne nenáročný prístup k informáciám (aj z oblasti verejnej správy podľa zákona č. 211/2000 Z. z. o slobodnom prístupe k informáciám),
J)	pre potreby personálneho zabezpečenia nových úloh knižníc v informačnej spoločnosti vybudovať moderné školiace strediská vybavené príslušnou výpočtovou a didaktickou technikou,
K)	v súlade s programami digitalizácie Európskej únie vypracovať a realizovať projekt Virtuálnej knižnice Slovenska (VIKS) a zahrnúť do projektu digitalizáciu vybraných zbierok knižníc, múzeí, galérií a archívov.

K písmenu A):
Na úrovni lokálnych projektov reálne nie je zabezpečené jednotné hardvérové riešenie. Každá knižnica na automatizáciu vlastných knižničných procesov potrebuje využívať server, na ktorom je inštalovaná aplikácia knižnično-informačného systému danej knižnice. Môže ísť o lokálny server, ale (za podmienky kvalitných sieťových pripojení) aj o vzdialený server. Konfigurácia servera závisí od veľkosti knižničného fondu, počtu používateľov, množstva a  frekvencie ich požiadaviek. Optimálny počet pracovných staníc závisí od počtu potenciálnych používateľov (napr. v prostredí verejných knižníc od počtu obyvateľov sídla knižnice, v akademických knižniciach od počtu zamestnancov a študentov univerzity a pod.). Unifikácia hardvérovej platformy je založená na bežných priemyselných štandardoch, vnútri lokálnych projektov sa odporúča jednotná počítačová platforma. V oblasti operačných systémov pre výkonnejšie servery sa momentálne najviac používa operačný systém UNIX, pre pracovné stanice operačné systémy Windows NT a Windows XP.  Pri súčasnej úrovni sieťovej infraštruktúry je výhodnejšie, keď sú aplikačné softvéry inštalované na lokálnych serveroch. Po výraznom skvalitnení sietí sa predpokladá postupný presun aplikačných softvérov na vzdialené výkonnejšie servery. Pri rozhodovaní o platforme operačného systému bude treba v prípade hromadného nasadenia zvoliť takú platformu, ktorá nevyžaduje platiť drahé licenčné poplatky, a licencované systémy nasadzovať len výnimočne. 

K písmenu B):
V súčasnosti knižnice jednotlivých typov využívajú rôzne spôsoby pripojenia a služby rôznych poskytovateľov pripojenia do internetu. V prípade knižníc zriaďovaných v prostredí štátnej a verejnej správy by sa využívanie súkromných providerov malo byť postupne utlmovať s cieľom znížiť náklady. Hlavnou nevýhodou nejednotného  riešenia je, že  rôznorodosť kvality pripojenia závisí od  finančných možností jednotlivých knižníc. 
Navrhované riešenie smerovalo pôvodne k výberu dvoch možností. Pre školské a akademické prostredie je k dispozícií SANET (resp. SANET II), pre vedecké a verejné knižnice zriaďované štátnymi orgánmi a územnou samosprávou bolo navrhované pevné pripojenie cez vládnu sieť GOVNET, ktorej prevádzka mala byť komplexne zabezpečená Úradom vlády Slovenskej republiky (v súlade s bodom C.3. uznesenia vlády č. 310/2001 k návrhu Stratégie rozvoja slovenského knihovníctva).  V súčasnosti sa dá predpokladať, že zámery dobudovania a kapacitného rozšírenia siete GOVNET sa v primeranom čase nebudú realizovať.  Preto je potrebné preskúmať legislatívne, technické a finančné možnosti internetizácie knižníc prostredníctvom SANET-u a presadiť rovnaké podmienky využívania siete SANET (resp. SANET II) pre všetky knižnice, ktoré poskytujú knižnično-informačné služby verejnosti, ako má akademická sféra. Na poli formálneho i neformálneho vzdelávania majú knižnice rovnako dôležitú úlohu ako ktorékoľvek školské zariadenia, teda sa musia  považovať za súčasť vzdelávania. Princípom internetizácie knižníc by mala byť snaha využiť tie siete, ktoré už existujú a boli vybudované z verejných zdrojov. V každom prípade bude nevyhnutné organizačne i finančne riešiť “poslednú míľu” pripojenia,  teda zabezpečenie vstupných investícií  a prevádzkových nákladov.  
Prístup ku globálnym sieťam je základnou podmienkou realizácie všetkých uvedených cieľov programu, základnou podmienkou budovania reálnej národnej knižničnej siete. 

K písmenu C):
Projekt spoločného knižnično-informačného systému tretej generácie (ďalej len KIS3G)

Cieľom projektu KIS3G je vybrať pre knižnice knižničného systému Slovenskej republiky jeden spoločný integrovaný knižnično-informačný systém tretej generácie (softvér) a vytvárať ekonomické a prevádzkové podmienky jeho prevádzkovania so zreteľom na podmienky a požiadavky jednotlivých knižníc. Výsledkom projektu  KIS3G bude jeden centrálny rutinne využívaný integrovaný knižnično-informačný systém novej generácie.

Predložený návrh projektu  KIS3G vychádza z dlhoročných skúseností knihovníckeho spoločenstva na Slovensku v oblasti informatizácie knižníc a z uvedomenia si kritickej situácie v tejto oblasti. Obsahuje návrh riešenia, ktoré predstavuje kvalitatívne novú stratégiu realizovateľnú v priebehu jedného až troch rokov. 
Predložený návrh Projektu  KIS3G obsahuje základné myšlienky nového prístupu k výberu a k využívaniu knižnično-informačného systému (softvéru) ako k faktoru, ktorý rozhodujúcim spôsobom ovplyvňuje informatizáciu knižníc na Slovensku.   
Na jednej strane slovenské knižnice približne od polovice sedemdesiatych rokov 20. storočia  pokročili v informatizácii základných vnútorných  knižničných procesov, najmä katalogizácie a výpožičiek jednotlivých knižníc na lokálnej úrovni. Pozitívne výsledky s významom pre výskum, vzdelanie a kultúru sa dosiahli v získavaní a sprístupňovaní informácií z externých elektronických informačných zdrojov (Jason, Ebsco, Web of Science a i.) a v mnohých knižniciach sa získali cenné skúsenosti v práci s informačnými a komunikačnými technológiami. Na dobrej úrovni sa stabilizovali bibliografické služby založené na automatizovanom systéme slovenskej národnej bibliografie. 
Podstatou nášho návrhu je snaha načrtnúť stratégiu informatizácie knižníc založenú  na kontinuite, ale zároveň na odmietnutí tých východísk, ktoré sú už profesionálne prekonané a finančne neprijateľné. 
Doterajší vývoj informatizácie knižníc ukázal, že knižnice zvládli automatizáciu základných vnútorných procesov, hoci v prevažnej časti išlo o automatizáciu procesu spracovania dokumentov (procesy katalogizácie). Nepodarilo sa zatiaľ dosiahnuť výraznejší pokrok v poskytovaní knižnično-informačných služieb.  Vo všetkých doterajších relevantných analýzach, návrhoch programov a v projektoch týkajúcich sa informatizácie knižníc sa opakovane konštatuje, že stále pretrvávajú nedostatky vyplývajúce zo systémovej, informačnej a softvérovej nekompatibility, nedostatočných znalostí relevantných európskych a svetových trendov, iniciatív a projektov. Pokračuje málo úspešné dobiehanie vývoja v oblastiach, ktoré neznamenajú inováciu. Existujú parciálne, nie vždy dostatočne kvalifikované, ale zato nákladné čiastkové riešenia, nedostatočná a nekomplexná implementácia štandardov ISO a európskych noriem platných v oblasti informatizácie. 
Popri všetkých pozitívach, ktoré sa v oblasti informatizácie slovenských knižníc dosiahli za posledných cca 10 rokov, možno za hlavný nedostatok informatizácie považovať pretrvávanie lokálneho a agendového prístupu k informatizácii, sústreďovanie sa na vnútorné procesy informatizácie knižníc, pričom sa efekty informatizácie nedostatočne prejavujú v inovácii knižnično-informačných služieb knižníc. 

Z iniciatívy Ministerstva kultúry Slovenskej republiky a Univerzitnej knižnice v Bratislave v roku 2000 vznikol Projekt elektronizácie knižníc ako súčasť rozvoja informačných sietí SR (www.culture.gov.sk/informatika/kniznice), ktorý bol v máji 2001 predložený na obhajobu. Dvaja oponenti upozornili na nekonzistentnosť prístupu riešiteľov v prístupe k aplikačnému softvéru. Na jednej strane autori projektu správne konštatujú, že príčinou kritického stavu v informatizácii knižníc je informačná nekompatibilita celkom prirodzene spôsobovaná aj nekompatibilitou aplikačných softvérov, a na druhej strane alternatívne navrhujú aj možnosť pokračovať v stratégii podpory lokálnych systémov. Pritom nie je jasné, aké praktické kroky treba podniknúť, aby sa z nekompatibility stala kompatibilita. Jeden z oponentov (prof. Ing. Pavol Horváth, CSc., z Centra výpočtovej techniky STU) priamo vyslovuje názor, podľa ktorého by bolo optimálnym riešením "vyšpecifikovať a zaviesť podľa možnosti jednotný programový knižničný produkt, ktorý by vyhovoval jednotlivým knižniciam podľa definovaných úrovní". 
Veľmi hrubé a nepresné odhady hovoria, že na Slovensku máme v elektronickej forme cca 3 – 5 mil. záznamov. V tejto chvíli nie sme schopní určiť mieru duplicít a multiplicít, teda koľkokrát je v elektronickej forme záznam o jednom titule. Vo Fínsku, kde sa už v rokoch 1998 – 2000 uskutočnil prechod na “jeden systém – jeden server", majú cca 13 mil. záznamov a celý projekt stál v prepočte cca 140 mil. Sk.    

Na celoslovenskej úrovni v oblasti informatizácie knižníc nie sú ujasnené kompetencie a prakticky neexistuje koordinácia rezortov zodpovedných za rôzne aspekty procesu informatizácie knižníc. Dokonca niektoré najdôležitejšie knihovnícke štandardy (ISO) sa nenachádzajú v zozname štandardov pre štátny informačný systém. Súčasne je však nevyhnutné, aby sa zmysluplnejšie koordinovalo využívanie verejných finančných zdrojov. Riešiť  problém jednotného softvéru je potrebné rovnako z odborných aj finančných dôvodov. 

Ministerstvo kultúry SR nemá v súčasnosti efektívny právny, ale hlavne organizačný ani finančný nástroj na koordináciu informatizácie knižníc patriacich do iných rezortov alebo podliehajúcich samosprávnym orgánom či iným zriaďovateľom. Finančné zdroje používané na informatizáciu a internetizáciu sú roztrieštené a neumožňujú rozbehnúť komplexnejšie projekty. Doterajšie aktivity zamerané na informatizáciu v knižničnom a dokumentačnom sektore mali a stále majú izolovaný charakter. Na informatizáciu knižníc sa, podobne ako v iných oblastiach vo verejnom sektore, desiatky rokov vynakladali a naďalej vynakladajú verejné finančné prostriedky často bez preukázateľnej efektívnosti v oblasti uplatňovania IKT, ako aj bez významnejšej inovácie systému knižnično-informačných služieb. Investícia do jednotného softvéru, ktorý bude spravovaný a udržiavaný z jedného pracoviska, finančný efekt prinesie, aj keď si vyžaduje vstupné investície. 
Účastníci a manažment  projektu
Projekt KIS3G sa začne realizovať už v roku 2002 a v skúšobnej fáze budú do projektu  zaradené knižnice, ktoré môžu najskôr dospieť k dohode o jednom softvéri, teda knižnice, ktoré sú v priamej zriaďovateľskej pôsobnosti Ministerstva kultúry Slovenskej republiky. Navrhujeme, aby účastníkmi projektu boli aj múzeá a galérie.

Do prvej skupiny budú zaradené knižnice, ktoré už teraz spĺňajú odborné a komunikačné kritériá potrebné na aktívnu účasť v projekte KIS3G. Ide predovšetkým o vedecké knižnice,  akademické knižnice, vybrané špeciálne knižnice z prostredia verejnej správy a vybrané regionálne knižnice, ktoré majú vhodný hardvér a sú pripojené do internetu, ale nemajú v súčasnosti vhodný alebo vyhovujúci softvér alebo uvažujú o obstaraní nového knižničného softvéru (napr. Centrum vedecko-technických informácií v SR, Slovenská pedagogická knižnica, Slovenská poľnohospodárska  knižnica, Univerzitná knižnica Žilinskej univerzity a iné).   
Do druhej skupiny budú zaradené knižnice, ktoré môžu v priebehu rokov 2002 – 2003 dosiahnuť takú hardvérovú a komunikačnú úroveň, že budú môcť aktívne participovať na projekte KIS3G. 
Do tretej skupiny budú zaradené knižnice, ktoré majú vlastný vyhovujúci lokálny systém a chcú byť pripojené na centrálny systém, aby mohli používať súborný katalóg knižníc Slovenskej republiky. 
Súčasťou riešenia projektu KIS3G bude aj integrácia existujúcich knižničných systémov do unifikovaného prostredia. Knižnice, ktoré sú zriadené v súlade so zákonom 183/2000 Z. z., bude Slovenská národná knižnica priebežne informovať o zámeroch a postupe informatizácie. V súčinnosti s inými knižničnými inštitúciami bude formulovať odporúčania smerujúce k efektívnej integrácii lokálnych knižníc a systémov do programu, ktorá bude    založená na kooperácii štandardizácii.  

Naznačená etapizácia implementácie má rámcový charakter. Z Projektu KIS3G nie je a priori  vylúčená žiadna knižnica knižničného systému Slovenskej republiky. Do projektu bude možné zahrnúť všetky knižnice financované z verejných zdrojov, ktoré o to prejavia záujem a budú mať vyriešené pripojenie do internetu. 
Rovnako sa predpokladá, že sa do projektu zapoja špeciálne knižnice ministerstiev a iných ústredných orgánov štátnej správy (Audit knižníc a knižničných fondov ústredných orgánov štátnej správy), napr. v rezorte poľnohospodárstva, v rezorte výstavby a regionálneho rozvoja, v rezorte práce, sociálnych vecí a rodiny a iné. 

Projekt bude manažovať Slovenská národná knižnica v Martine. Limit zamestnancov Slovenskej národnej knižnice je potrebné  v roku 2002 zvýšiť o dvoch pracovníkov (1 manažér projektu, 1 informatik, T12). 
V budúcnosti nie je vylúčený taký vývoj, že fungovanie a prevádzku systému bude zabezpečovať samostatná odborná inštitúcia, na knižniciach nezávislá, ako je to bežné v osvete. 

Slovenská národná knižnica na základe dohody s partnerskými knižnicami bude v rámci realizácie Projektu KIS3G presadzovať homogenizáciu a účelnú technologickú a finančnú centralizáciu informatizácie a fungovania knižničného systému a konvergenciu knižníc k centrálnemu riešeniu. Teoreticky je možné, aby jeden systém používali všetky knižnice knižničného systému a postupne aj múzeá a galérie. Rámcová zmluva s dodávateľom bude umožňovať rozširovanie počtu licencií, ktoré by zakúpila z prostriedkov štátneho rozpočtu Slovenská národná knižnica a na požiadanie inštalovala v knižniciach knižničného systému, ktoré preukážu svoju pripravenosť. 

Najdôležitejším kritériom pre výber knižníc do projektu KIS3G je  spoľahlivosť a rýchlosť pripojenia na internet.  Rýchlosť pripojenia sa predbežne odvodzuje od veľkosti fondu, z čoho sa dá približne odvodiť počet konkurenčných klientov, objem prírastkov, počet relácií a pod. Pokiaľ nie sú k dispozícii exaktnejšie údaje, navrhujeme uplatniť tieto kritériá pripojenia na internet: 

Tab. 1 Odporúčaná minimálna rýchlosť pripojenia knižníc na internet podľa veľkosti fondu
Do 5 000 jednotiek 	64 kbps	
Do 10 000 jednotiek	128	
Do 50 000 jednotiek	256	
Do 500 000 jednotiek 	512	
Nad 500 000 jednotiek	nad 512	
Harmonogram postupu 
2002 	vypracovanie realizačného projektu KIS3G (vecný časový plán, kritériá na výber softvéru, kritériá testovania),
2002 (jeseň) 	vypísanie výberového konania pre projekt KIS3G (medzinárodný tender), 
2003 (jar) 		rozhodnutie o výbere systémov pre projekt KIS3G, 
2003 (leto – jeseň) 	testovanie vybratých systémov podľa prijatých kritérií,
2003 (zima) 	výber víťazného systému pre projekt KIS3G, vyjednávanie podmienok dodávky, inštalácia softvéru,
2003 (zima) 	vykonávacia a implementačná fáza projektu KIS3G vo vybraných knižniciach,  
2004	vykonávacia a implementačná fáza projektu KIS3G v ďalších knižniciach,  analýza a konverzie záznamov do formátu MARC 21 v knižniciach, ktoré budú účastníkmi projektu.
Princípy projektu  KIS3G 

	Verejné obstaranie knižničného softvéru bude realizovať Slovenská národná knižnica v Martine, ale kritériá na jeho výber bude formulovať pracovná skupina zložená so zástupcov všetkých typov knižníc, možných účastníkov projektu, a iných expertov. Rovnako sa predpokladá  expertné zloženie komisie pre verejné obstarávanie. 
	Skúseností zo zahraničia nevylučujú ani alternatívu, aby výber softvéru na základe objednávky zabezpečila dodávateľským spôsobom nezávislá inštitúcia. 

Výber knižnično-informačného systému v rámci Projektu KIS3G by mohol byť  založený napríklad na týchto princípoch (ktoré nemajú charakter úplného výpočtu):
1.	Projekt KIS3G je postavený na filozofii centralizácie, efektívneho využívania finančných prostriedkov, na redukcii nákladov na knižničné multiprocesy, zlepšení služieb vytvorením homogénneho prostredia (jeden server, jeden systém, jedna kvalifikovaná obsluha, jeden partner na rokovanie s tretími stranami, mnoho klientov).
2.	Realizácia projektu KIS3G je v súlade so zámerom budovania súborného katalógu knižníc Slovenskej republiky, čo je jedna z prioritných strategických úloh slovenského knihovníctva, ktorú podporuje  Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky a Nadácia otvorenej spoločnosti (OSF); konkrétne postupy sa budú harmonizovať (homogenizácia softvérového prostredia musí prebehnúť transparentne).
3.	Partnerstvo knižníc v Projekte KIS3G je záležitosťou dobrovoľného rozhodovania knižníc a ich zriaďovateľov.
4.	Predmetom obstarávania bude jeden integrovaný knižnično-informačný systém (aplikačný softvér).
5.	Aplikačný softvér musí v čase obstarávania patriť medzi softvéry s garanciami kvality, perspektívami rozvoja a dobrými referenciami.
6.	Aplikačný softvér bude založený na architektúre klient – server.
7.	Aplikačný softvér musí byť škálovateľný tak, aby bolo možné pridávať klientov do počtu, ktorý si vyžaduje knižničný systém SR (počiatočný počet konkurenčných klientov by mohol byť cca 350).
8.	Aplikačný softvér, hardvér, systémová a sieťová architektúra musia umožniť pripojenie múzeí, galérií a niektorých archívov.
9.	Počet klientov využívajúcich systém cez www má byť prakticky neobmedzený.
10.	Aplikačný softvér bude nainštalovaný na jednom serveri, ktorý bude umiestnený v Slovenskej národnej knižnici v Martine (resp. neskôr v poverenej neknižničnej organizácii, napr. vo Fínsku je to napr. Center for Scientific Computing).
11.	Návrh typu a parametrov servera sa vypracuje na základe technických analýz a výpočtov (predpokladá sa trieda modulárneho servera na úrovni SUN Enterprise 450/650, resp. podobných strojov HP, Compaq, IBM a pod.). 
12.	Riešenie s jedným serverom a jedným softvérom podstatne zníži náklady na zamestnancov s informatickou kvalifikáciou, ktorých knižnice aj tak nedokážu zaplatiť; v knižniciach budú postačovať systémoví knihovníci a technici, ktorí budú udržiavať hardvér.
13.	Riešenie projektu KIS3G s jedným serverom a jedným centrálnym systémom nevylučuje možnosť existencie ďalších softvérov.
14.	Projekt KIS3G by mal zohľadňovať stav informatizácie vo významných slovenských knižniciach a mal by sa usilovať o dohodu a spoluprácu so softvérovými firmami, ktoré sú už partnermi slovenských knižníc.
15.	Aplikačný softvér bude systémom tretej generácie založený na technológii štandardnej relačnej databázy (napr. Oracle) s operačným systémom Unix.
16.	Aplikačný softvér bude využívať štandardné grafické používateľské rozhranie a webové brány, bude mať schopnosť súbežne prehliadať viaceré databázy.
17.	Relačný databázový systém a aplikačný softvér musia umožniť vytváranie a fungovanie “samostatných" logických databáz v jednom virtuálnom prostredí (lokálne knižnice).
18.	Aplikačný softvér pre veľké a stredné knižnice (s fondom od 100 000  do 5 000 000 jednotiek) by mal mať ekvivalentný kompatibilný produkt vhodný pre komplexnú informatizáciu malých knižníc (do 100 000 jednotiek), ktoré z akýchkoľvek dôvodov nemôžu byť pripojené do internetu, pričom však informácie o ich fondoch je účelné mať v súbornom katalógu.
19.	Aplikačný softvér musí byť pripravený rovnocenne s tradičnými knižničnými dokumentmi spracúvať muzeálne dokumenty, hudobné dokumenty, archívne dokumenty, predmety a galerijné artefakty a pod. (Slovenská národná knižnica v Martine a Štátna vedecká knižnica v Banskej Bystrici majú ako organické súčasti literárne múzeá a archívy.)
20.	Aplikačný softvér musí byť schopný pracovať s multimédiami s využitím tradičných formátov MARC, ako aj formátov založených na štandarde SGML (XML, Dublin Core, TEI a pod.).
21.	Aplikačný softvér musí mať implementované základné štandardy (ISO 2709, MARC 21, UNIMARC); interný protokol musí byť založený na ISO 23950, ďalej ISO 10160/10161 (ILL), (uvedené základné knihovnícke štandardy nie sú v zozname noriem pre štátny informačný systém SR), ďalej štandardy ISO 9735 (Edifact), interné kódovanie ISO 10646 (Unicode) a príslušné štandardy obsiahnuté v zozname noriem pre štátny informačný systém SR. 
22.	Aplikačný softvér musí mať polyfunkčný server Z39.50 umožňujúci funkciu upgrade z klienta Z39.50 ktoréhokoľvek knižničného softvéru, ktorý je v knižniciach Slovenskej republiky implementovaný.
23.	V združení projektu KIS3G budú knižnice zahrnuté podľa dostupnosti a spoľahlivosti sieťového pripojenia (knižnice môžu byť pripojené dvoma nezávislými okruhmi a pripojenie na sieťové huby môžu byť strojnásobené).
Návrh rozpočtu projektu KIS3G v Sk

Spoločný softvér + cca 350 konkurenčných klientov (operátori)	2002 – 10 mil.
2003 – 5 mil. 	
Internetizácia knižníc (pripojenie na internet)	2002 – 3 mil.	
Server	2003 – 6 mil.	
Konverzie	2004 – 1,2 mil.	
Pracovné stanice	2003	– 2 mil.
2004	– 2 mil. 	
Mzdové prostriedky  	2002 – 0,3 mil.  
2003 – 0,7 mil. 
2004 – 0,7 mil. 	
Poplatky 	2004 – 1,3 mil.	
Licencie	2004 – 1,3 mil. 	
Bežné prevádzkové náklady (služby)	2003 – 0,3 mil.
2004 – 0,3 mil.	

Spolu	34,1 mil. (z toho 13 mil. Sk je v rozpočte MK SR v rámci programu Rozvoj kultúry)	

K písmenu D):
Tvorbu súborných katalógov SR koordinuje Slovenská národná knižnica v Martine, ktorá zároveň spravuje súborný katalóg monografií knižníc. Súborný katalóg periodických publikácií spravuje Univerzitná knižnica v Bratislave.  Rutinná  prevádzka súborných katalógov prinesie výraznú kvalitatívnu zmenu v oblasti knižnično-informačných služieb, pretože odstráni priestorovú bariéru dostupnosti informačných zdrojov. Druhou významnou funkciou súborného katalógu je možnosť jeho využitia pri kooperatívnej katalogizácii. Odstránenie duplicity spracovania knižničných dokumentov prinesie aj výrazné ekonomické úspory. 
Nevyhnutnou podmienkou spustenia súborných katalógov je zvýšenie rýchlosti pripojenia národnej knižnice, vedeckých a akademických knižníc, regionálnych a mestských knižníc na internet.
Pre iné účastnícke knižnice je potrebné okrem prístupu do sietí zabezpečiť softvér vhodný na komunikáciu so súborným katalógom. Môže to byť klient lokálneho systému danej knižnice s podporou protokolu Z39.50 alebo iný klient Z39.50 s ďalšou možnosťou importu záznamu do lokálneho katalógu. 
Rovnako dôležitou oblasťou je oblasť používania adekvátnych knižničných softvérov a dôsledná unifikácia a štandardizácia knižničných procesov. Základné požiadavky na knižničný softvér sú: štandardy ISO2709, ISO 23950, ISO10160 – ISO 10165, ISO 10646-UNICODE, Formáty MARC (Unimarc a perspektívne MARC21),  katalogizačné pravidlá AACR2, variabilita výstupov podľa ISBD a STN-ISO 690, komfortnosť editorov na zápis dát, variabilita vstupných formulárov, možnosť validácie údajov podľa AACR2, využívanie súborov autorít a slovníkov, kontroly duplicít, diferencované prístupové práva a ochrana dát, administrácia báz dát, zálohovanie, štatistiky a pod.
Slovenská národná knižnica v Martine (SNK) a Univerzitná knižnica v Bratislave (UKB) získali koncom roka 2001 na podporu riešenia projektu súborného katalógu mimorozpočtové prostriedky (granty) od Nadácie otvorenej spoločnosti v súhrnnej výške 106 000 USD. Ich získaniu pomohol už  skôr pridelený grant nadácie A. W. Mellona pre SNK na čiastkový projekt retrokonverzie bibliografických a katalogizačných záznamov slovenskej produkcie 20. storočia vo výške 50.000 USD. 
Tieto granty iniciovali výrazné zintenzívnenie práce na súbornom katalógu v 1. polroku 2002. Granty umožňujú vytvoriť reálne podmienky na prevádzku súborného katalógu v SNK a UKB. Bol zostavený riešiteľský tím. Identifikovali sa okruhy úloh a pre každý okruh bol vymenovaný odborný garant - riešiteľ. V rámci projektu bola obnovená činnosť Koordinačnej Rady Súborného katalógu s celoslovenskou pôsobnosťou. Bol spracovaný štatút Koordinačnej rady, ktorý bol predložený jej dočasným členom. Koordinačná rada je poradným orgánom generálneho riaditeľa SNK. Projekt sa rieši v úzkej spolupráci SNK a UKB, ale postupne aj ďalších knižníc, napr. knižníc košického knižničného konzorcia KOLIN. Predpokladá sa, že experimentálna prevádzka súborného katalógu knižníc SR sa začne vo štvrtom štvrťroku 2002. 

K písmenu E):
Retrokonverzia znamená prevod knižničných informácií (katalógov, bibliografií, kartoték a pod.) z papierovej do elektronickej formy a ich sprístupnenie prostredníctvom počítačových sietí všetkým. V súčasnosti Slovenská národná knižnica realizuje Projekt retrokonverzie generálnej bázy slovacikálnych bibliografických údajov, v rámci ktorého sa prevádza do elektronickej formy celý masív knižničných informácií 20. storočia. Ďalej je potrebné previesť do elektronickej formy sekundárne záznamy o dokumentoch 16., 17., 18. a 19. storočia, čím sa do širokej výmeny informácií a do internetu dostanú doklady našej duchovnej a materiálnej kultúry minulosti i súčasnosti. 

K písmenu F):
V súlade s európskou stratégiou informatizácie zameranej na “content information industry” a na kultúrny obsah (Digicult, eEurope+, Cultivate a pod.) je nevyhnutné disponovať špecializovanými inštitucionalizovanými nástrojmi digitalizácie. Digitalizácia je prvý a podstatný krok ku generovaniu digitálneho obsahu a je životne dôležitá pre ochranu a sprístupnenie európskeho kultúrneho dedičstva. Je potrebné vybudovať digitalizačné pracoviská, ktoré budú systematicky prevádzať do elektronickej formy vybrané dokumenty kultúrneho dedičstva Slovenska, vybrané zbierky knižníc múzeí, galérií, archívov. Digitalizačné pracoviská predstavujú technologické zázemie pre projekt Virtuálnej knižnice Slovenska (VIKS). Digitalizáciou sa súčasne rieši do určitej miery aj problém ochrany, uchovávania knižničných materiálov a vytvára sa možnosť sprístupňovať zbierky v digitálnej forme všetkým. Prioritne je potrebné vybudovať digitalizačné pracovisko v Slovenskej národnej knižnici, kde sa základ takého pracoviska vytvára obstaraním hybridnej digitálnej a filmovej kamery v roku 2002 z prostriedkov rezortu kultúry z programu Rozvoj kultúry. 

K písmenu G):
Dlhodobé uchovávanie, archivovanie nepapierových materiálov v knižniciach predstavuje na celom svete zložitý odborný a technický problém, ktorý sa dlhodobo nerieši a ktorý si každá krajina v záujme uchovávania dokumentov svojej kultúry rieši sama. Na Slovensku je nevyhnutné pristúpiť k riešeniu tohto problému s prihliadnutím na skúsenosti iných krajín komplexne a vypracovať projekt dlhodobého uchovávania nepapierových knižničných materiálov v spolupráci so sektorom informačných a komunikačných technológií a s využitím výskumného potenciálu vedeckých a akademických pracovísk. 

K písmenu H):
Popri tradičných (papierových) dokumentoch sa predovšetkým vo vedeckých, akademických a regionálnych knižniciach čoraz viac objavujú nepapierové nosiče informácií. Ide napr. o audiovizuálne dokumenty, elektronické dokumenty, mikrofilmy, mikrofiše, multimédiá a pod., ktoré je potrebné sprístupňovať v knižniciach pomocou technických zariadení. Budovanie multimediálnych študovní pre používateľov sa z hľadiska poskytovania knižnično-informačných služieb stáva nevyhnutnosťou. 

K písmenu I):
Podľa citovaného zákona má povinná osoba možnosť zverejniť informáciu jej umiestnením vo verejnej knižnici. Verejné  internetové pracoviská majú zrovnoprávniť slobodný prístup k informáciám aj pre finančne znevýhodnené skupiny  používateľov. Programové financovanie by v tomto prípade malo formou grantovej podpory umožniť verejnej knižnici minimálne po úroveň  mestských knižníc uchádzať sa nielen o pomoc pri zabezpečení potrebného pripojenia, ale aj o hardvérové vybavenie. Zásady grantového systému by mali byť všeobecne postavené na princípe finančnej spoluúčasti zo strany žiadateľa. Odporúčania IFLA/UNESCO pre rozvoj verejných knižničných služieb (2001) uvádzajú optimálny kvantitatívny štandard prístupu občanov k sieťovým elektronickým informačným zdrojom. Počet internetových staníc vo verejnej knižnici v obciach do 50 000 obyvateľov má vychádzať zo štandardu jedna stanica na 5 000 obyvateľov, nad 50 000 obyvateľov jedna stanica na každých ďalších 10 000 obyvateľov. 

K písmenu J):
Je neefektívne a finančne nákladné, aby každá knižnica riešila  problémy informatizácie a internetizácie, resp. školenia svojich pracovníkov individuálne  napríklad prostredníctvom súkromného sektora. Bez finančnej podpory štátu sa knižnice ako neziskové organizácie nemôžu zaobísť a prostredníctvom projektov na internetizáciu, resp. na školiacu činnosť možno dosiahnuť transparentnejšie  a efektívnejšie  použitie štátnych finančných prostriedkov, ako by to bolo v prípade nejakého paušálneho pridelenia prostriedkov. Prioritne treba vybudovať vzdelávacie stredisko v Slovenskej národnej knižnici v Martine, optimálne by bolo lokalizovať ďalšie školiace pracoviská do jednotlivých regiónov Slovenskej republiky (minimálne západné a východné Slovensko) a do špecializovaných vedeckých knižníc, ktoré zabezpečujú vzdelávaciu a metodickú činnosť voči špeciálnym knižniciam určitého zamerania (napr. CVTI SR). 

K písmenu K)
Z iniciatívy ministra kultúry a v spolupráci s firmami Microsoft Slovakia, Compaq, Inseco Žilina realizuje v r. 2002 Slovenská národná knižnica v Martine úvodný projekt Virtuálna knižnica Slovenska. Skúsenosti z úvodný projektu ukazujú, že dlhodobý zámer VIKS je správny. Projekt sa však môže realizovať len na základe dôkladnej odbornej, organizačnej, technickej a finančnej prípravy so zainteresovaním súkromného a akademického sektora. Preto je potrebné vypracovať projekt a v budúcnosti budovať virtuálnu knižnicu v súlade s takýmto projektom. Virtuálna knižnica Slovenska (elektronická knižnica alebo digitálna knižnica) je integrovaný komplex elektronických primárnych a sekundárnych informačných zdrojov, ktoré reprezentujú najdôležitejšie zbierky národnej knižnice, iných knižníc, resp. slovenských múzeí, archívov a galérií. Virtuálnu knižnicu Slovenska budú tvoriť:
A. primárne elektronické zdroje, 
B. sekundárne elektronické zdroje, ktoré budú dostupné pre širokú domácu a zahraničnú verejnosť  prostredníctvom internetu. 
Bez Virtuálnej knižnice Slovenska zostanú zbierky predstavujúce kultúrne a informačné bohatstvo nedostupné. Virtuálnu knižnicu Slovenska bude tvoriť a spravovať v prvej etape Slovenská národná knižnica, ktorá na to vytvorí technické a personálne podmienky. Slovenská národná knižnica sa na princípe kooperácie a účelnej participácie pokúsi integrovať parciálne digitalizačné snahy ostatných pamäťových inštitúcií na Slovensku. 
Prístup do Virtuálnej knižnice Slovenska bude zabezpečený cez stránku Slovenskej národnej knižnice. Špeciálna stránka VIKS bude obsahovať linky na tieto hlavné skupiny elektronických zdrojov:
A. Primárne elektronické zdroje
Digitálne zdroje slovenského programu Pamäť sveta
Digitálny fond seriálových publikácií (úplné texty – vybrané noviny a časopisy      slovacikálnej proveniencie)
Digitalizované multimédiá z fondov SNK 
Digitalizované archívne dokumenty (literárne archívne dokumenty, hudobniny, fotografie)
Digitalizované obrazové dokumenty Slovenského národného literárneho múzea
Digitalizované biografické diela
B. Sekundárne elektronické zdroje
Digitalizovaný generálny katalóg Slovenskej národnej knižnice (usporiadané zoskenované lístky)
Súborný katalóg knižníc SR (od r. 1830)
Súbežná Slovenská národná bibliografia
Súborný katalóg starých a vzácnych tlačí (do r. 1830) 
Retrospektívna Slovenská národná bibliografia
Slovenská regionálna bibliografia 
Súborný katalóg publikačnej činnosti pedagogických a vedeckovýskumných pracovníkov 
v SR
Cieľom projektu VIKS je vytvoriť technologické a organizačné podmienky na realizáciu VIKS a realizovať projekt  virtuálnej dokumentácie kultúrneho dedičstva Slovenska, najmä zabezpečiť tvorbu vybraných digitálnych knižničných, archívnych, muzeálnych a galerijných dokumentov, ich uchovávanie a sprístupňovanie na internete.  Projekt VIKS sa vypracuje  so zreteľom na ciele a skúsenosti projektov Európskej únie a USA v oblasti tvorby a sprístupňovania elektronických zdrojov (content information industry) tak, aby sa Slovensko stalo v danej oblasti partnerom rozvinutým európskym krajinám. V rámci projektu sa VIKS bude koordinovať  s projektmi Slovenskej národnej knižnice Ochrana dokumentov a knižničné služby – digitalizácia mikromédií (hybridná kamera), Ochrana dokumentov – Národný program ochranného mikrofilmovania a laminovania novín a časopisov v SR, Projekt UNESCO Pamäť sveta  (Slovensko).  

Záver
Program elektronizácie knižníc v Slovenskej republike je plne v súlade so zámermi Slovenskej republiky v oblasti informatizácie spoločnosti. Program obsahuje zámery komplexného riešenia informatizácie knižničného systému Slovenskej republiky konštituovaného zákonom č. 183/2000 Z. z. o knižniciach. Zohľadňuje trendy a priority informatizácie knižníc v krajinách Európskej únie. Obsahuje ideové zámery, ciele, stratégiu, opatrenia a návrhy vecného zamerania prioritných projektov informatizácie knižníc, ktoré by mali byť východiskom pre projekty informatizácie na lokálnych úrovniach jednotlivých knižníc. Realizáciou programu prostredníctvom vypracovania a realizácie konkrétnych projektov sa môže dosiahnuť výrazný pokrok v informatizácii knižníc, a tým aj v zlepšení úrovne knižnično-informačných služieb a prezentácii duchovnej a materiálnej kultúry Slovenskej republiky v informačnom veku. 
Nato je potrebné zabezpečiť, aby  knižnice a ich zriaďovatelia smerovali k navrhnutým cieľom v zmysle uvedenej stratégie a v súlade s odporúčanými štandardmi.