DÔVODOVÁ SPRÁVA

Všeobecná časť

Doterajší zákon o rybárstve č. 102/1963 Zb. v znení zákona č. 229/1991 Zb. upravoval pomery rybárstva a výkonu rybárskeho práva v podmienkach autoritatívneho režimu, ako všeľudové rybárstvo fungujúce na základe plánovitého hospodárstva.
Prelomové politické a spoločenské zmeny v r.1989, osobitne prechod na podmienky trhového hospodárstva, si vyžiadali celkovú revíziu tohto zákona, vrátane jeho filozofických východísk.
Predkladaný zákon zohľadňuje potreby širokej rybárskej základne, ktorá v súčasnosti výrazne presahuje počet 110 000 registrovaných členov Slovenského rybárskeho zväzu (ďalej len SRZ), akceptuje potreby výchovy odborníkov, požiadavky vedeckého výskumu, rešpektuje vlastnícke vzťahy k vode a pôde v zmysle Ústavy Slovenskej republiky,  prihliada na zásadné otázky zachovania životného prostredia, no súčasne umožňuje v širokej miere rozvoj podnikateľských aktivít zameraných na chov rýb a ich komerčné zhodnotenie. Tým napĺňa požiadavky širokej rybárskej verejnosti, odborno-výskumnej základne, chovateľov, podnikateľov, ako aj Európskej únie na výkon rybárstva a rybárskeho práva a stáva sa platnou a plnohodnotnou súčasťou európskej legislatívy, upravujúcou túto oblasť ľudskej činnosti.
Zákon venuje významnú časť ustanovení ochrane rýb a rybárskeho práva, čo bezprostredne súvisí s mimoriadnym rozvojom trestného činu pytliactva, ako zdroja protizákonného obohacovania sa na úkor cudzieho majetku a často i ďalších rozsiahlych materiálnych výhod. V týchto súvislostiach nanovo a podstatne širšie vymedzuje oprávnenia rybárskej stráže  ako orgánov ochrany rybárskeho práva.
Napokon zákon celkom nanovo vymedzuje kompetencie štátnej správy na úseku rybárstva. 
Vo svojom súhrne predstavuje predkladaný zákon oproti predchádzajúcej právnej úprave kvalitatívne celkom novú normu, zodpovedajúcu súčasným spoločenským pomerom, záujmom Slovenskej republiky na vstup do Európskej únie a spoločenských záujmov na ochranu vôd a rýb ako prirodzeného bohatstva štátu.
Zákon upravuje problematiku EÚ v súlade s negociačnou pozíciou a závermi bilaterálneho screeningu, okrem problematiky nariadenia rady (ES) č.104/2000 o spoločnej organizácii trhov s produktmi rybného hospodárstva. Uvedené nariadenie, vrátane úpravy podmienok pre uznávanie odbytových organizácií výrobcov, je upravené v zákone o organizovaní trhu s vybranými poľnohospodárskymi výrobkami, ktorý schválila Národná rada Slovenskej republiky dňa 18. októbra 2001.

Návrh zákona nebude mať vplyv na štátny rozpočet.
Predložený návrh zákona nezakladá nárok na pracovné sily a nevyžaduje ani osobitné organizačné zabezpečenie. Nebude mať vplyv na zamestnanosť a tvorbu pracovných miest.
Rade hospodárskej a sociálnej dohody Slovenskej republiky vzhľadom na charakter, predmetný návrh zákona nebol predložený.
Návrh zákona je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, ako aj medzinárodnými zmluvami, ktorými je Slovenská republika viazaná.
Súlad návrhu zákona s právom Európskej únie je vyjadrený v doložke zlučiteľnosti, ktorý tvorí súčasť dôvodovej správy.

DOLOŽKA  ZLUČITEĽNOSTI
návrhu zákona s právom Európskej únie

1. Navrhovateľ zákona: vláda Slovenskej republiky

2. Názov návrhu zákona: Zákon o rybárstve

3. V práve Európskej únie je problematika návrhu zákona upravená:
a)	Smernica rady č. 78/659/EHS o kvalite sladkej vody vyžadujúcej ochranu alebo zlepšenie kvality za účelom podpory života v znení smernice rady č. 91/692/EHS,
b)	Nariadenie rady (EC) č. 2406/96 z 26. novembra 1996, ustanovujúca spoločné trhové štandardy pre niektoré rybárske produkty v znení nariadenia komisie (ES) č. 323/97 a nariadenia rady (ES) č. 2578/2000,
c)	Smernica rady č. 92/43/EHS  o zachovaní prirodzených miest výskytu divokej fauny a flóry v znení smernice rady č. 97/62/ES.

4. Návrh zákona sa svojou problematikou dotýka prioritnej oblasti uvedenej v čl. 70 Európskej dohody o pridružení, ktorou je ochrana zdravia a života zvierat a rastlín.

5. Charakteristika právnych noriem Európskej únie, ktorými je upravená problematika návrhu zákona:
a)	Smernica rady č. 78/659/EHS – vytvára podmienky pre ochranu a kvalitu vody  (tečúcich aj stojatých), v ktorých sú schopné žiť ryby prirodzene sa vyskytujúce v daných podmienkach,
b)	Nariadenie rady (EC) č. 2406/96 – ustanovuje pre vymedzené rybárske produkty trhové štandardy na základe ktorých je možné produkty uvádzať na trh,
c)	Smernica rady č. 92/43/EHS – stanovuje opatrenia vyžadované pre udržanie alebo obnovenie prirodzených miest výskytov divokej fauny a flóry v prirodzenom stave.

6.  Vyjadrenie stupňa kompatibility s právnou normou Európskej únie: čiastočná.
Návrh zákona akceptuje všetky relevantné články horeuvedených smerníc a nariadenia. Týmto sa plne upraví problematika týkajúca sa rybárstva, zahrnutá v uvedených smerniciach a nariadení.

Osobitná časť
K § 1
Zákon stanovuje okruh spoločenských základných vzťahov, ktoré sú predmetom jeho úpravy. Za dominantnú považuje ochranu rýb a ostatných vodných organizmov, ich chov a lov v priamej nadväznosti na zachovanie a zveľadenie existujúcich ekosystémov a genofondu rýb. V týchto súvislostiach vymedzuje práva a povinnosti fyzických osôb a právnických osôb a stanovuje zásady ich zodpovednosti za porušenie ustanovení tohto zákona. Výnimku tvoria iba vodné plochy s výmerou do 25 m^2, plniace predovšetkým  estetické funkcie a ako také sú pre potreby rybárstva nepoužiteľné.
K § 2
Zákon v tomto ustanovení definuje rybárstvo ako činnosť zameranú predovšetkým na ochranu genofondu rýb, ako prioritného záujmu spoločnosti pri ochrane národného bohatstva. Zároveň považuje za súčasť rybárstva aj optimálne využívanie produkcie rýb a ostatných vodných organizmov na ich účelné využitie a uspokojovanie spoločenských potrieb.
Pojmový aparát zákona zahŕňa pod pojem ryby nielen samotné ryby (Pisces) všetkých druhov, ale aj ostatné druhy pôvodných vodných organizmov využiteľných pre potreby rybárstva. Takéto vymedzenie širokého druhu vodných organizmov svedčí o rovnakom prístupe ku všetkým vodným organizmom a zohľadňuje ich individuálny význam i vzájomnú prepojenosť v existujúcich ekologických systémoch. Napokon zvýrazňuje aj nevyhnutnosť rovnakého stupňa ochrany týchto organizmov a ich nezastupiteľnosť pri udržiavaní funkčných a rybársky využiteľných ekosystémov.
Charakteristika vodného toku vychádza z vodohospodárskych predpisov a zahŕňa aj také vodné plochy, ktorých vodný režim je ovplyvňovaný vodným režimom vodného toku. Sem sú zahrnuté aj všetky vodné nádrže vybudované prehradením toku a následným umelým vzdutím vodnej hladiny. Pre charakteristiku vodného toku nie je rozhodujúce, ak časť toku prechádza pod zemským povrchom, alebo zakrytými úsekmi, napr. v jaskyniach, ponoroch,  premosteniach, prekrytými úsekmi pod komunikáciami a pod.
Pre definíciu rybníkov je podstatná ich ovládateľnosť z hľadiska napustenia a vypustenia vody až po dno. Ich účelom je predovšetkým chov rýb a svojou povahou musia umožňovať intenzifikačné zásahy (napr. hnojenie, prikrmovanie rýb, zimovanie a letnenie, dezinfekcia). Tvoria základ produkcie predovšetkým rýb určených pre trhové účely.
 Rybochovné zariadenia sú také technologické zariadenia, ktoré sú určené výhradne na chov rýb vo všetkých vývojových štádiách. Ich účelom je primárne dochovať trhové, násadové, generačné ryby, určené na ďalšie rozmnožovanie a produkciu násadových rýb. 
V rybníkoch a rybochovných zariadeniach sa vykonáva hospodársky chov rýb – teda chov rýb určených na komerčné zhodnotenie, a ako také nepodliehajú pod režim rybárskych revírov. 
Vodárenské nádrže sú prioritne určené na zásobovanie obyvateľstva pitnou vodou a podliehajú režimu účelového rybárskeho hospodárenia s cieľom zachovania, prípadne zlepšenia kvality vody.
 Vodné plochy, nespĺňajúce kritériá vyššie uvedené, predstavujú tzv. ostatné vodné plochy so širokým záberom ich využitia. Budú to práve tieto vodné plochy, ktoré bude možné v zmysle tohto zákona využívať na podnikateľské účely, najmä na potreby agroturistiky a komerčného lovu rýb podľa kritérií, ktoré si určí podnikateľ.
Vzhľadom na to, že ide o kvantitatívne značný počet rozmanitých vodných plôch s rôznymi zdrojmi napájania vodou, pričom môže dochádzať k pochybnostiam pri ich identifikácii, zveruje sa konečné rozhodnutie ministerstvu.

K § 3
Rybársky revír určuje a eviduje Ministerstvo pôdohospodárstva Slovenskej republiky (ďalej len ministerstvo) ako ústredný orgán štátnej správy pre oblasť rybárstva a ochrany rybárskeho práva. 
Rybárske revíry rozhodnutím vytvára ministerstvo zo všetkých druhov vôd, pokiaľ je na  nich možné uplatniť výkon rybárskeho práva. Táto jeho povinnosť vyplýva z nutnosti čo najpresnejšej evidencie vôd a ich využitia na rybárske účely. Popri evidencii určuje aj spôsoby ich využitia z hľadiska celospoločenských, predovšetkým ochranárskych, záujmov. Cieľom tohto oprávnenia je zachovať pôvodné biotopy a kategorizáciu jednotlivých druhov vôd z hľadiska ich využitia pôvodnými druhmi rýb.
Základné členenie vôd na lososové a kaprové vychádza jednak z markantných odlišností a požiadaviek uvedených skupín rýb na charakter vody, ako aj z požiadaviek Európskej únie na takéto spoločné a jednotné označenie základných druhov vôd.
Špecifické podmienky Slovenskej republiky vyžadujú ďalšie členenie lososových vôd na pstruhové a lipňové, pre ktoré sa určujú aj osobitné kritériá ich obhospodarovania a zásady lovu.
Ministerstvu zveruje zákon významné právomoci, spojené s vytvorením, zmenou a zrušením rybárskeho revíru, a to z dôvodov verejného záujmu, ako aj možných ekologických zmien a iných zvlášť odôvodnených prípadoch. Vážnou ekologickou zmenou rybárskeho revíru sa rozumie ekologická havária, ktorá môže mať prírodný charakter, ako je napríklad povodeň, zmena prietokového režimu toku, alebo havária, ktorej pôvodcom je človek. V takýchto prípadoch ide najmä o rôzne kontaminácie a otravy, ale aj o negatívne zásahy do vodného prostredia spôsobené nevhodnou reguláciou tokov a výstavbou vodohospodárskych diel, akými sú napr. malé vodné elektrárne, rôzne hate a iné. Zvlášť odôvodnenými prípadmi, ktoré môžu viesť až k zrušeniu revíru sa rozumejú napríklad vážne porušenie telesa hrádze vodnej nádrže s predpokladanou rozsiahlou a dlhotrvajúcou opravou, dlhodobé a značné znehodnotenie kvality vody revíru, dlhodobo pretrvávajúce výrazné negatívne zmeny prietokových pomerov atď.
Ustanovenia odsekov 6 až 9 stanovujú zreteľné pravidlá vymedzovania hraníc rybárskych revírov s prihliadnutím na prírodné prekážky, ktoré môžu takéto hranice prirodzeným spôsobom tvoriť, s prihliadnutím na potreby chovateľov rýb a napokon s prihliadnutím na tzv. spádové územie väčších tokov, sústreďujúcich vody prítokov, ktoré sami neboli doposiaľ vyhlásené za rybárske revíry.
Osobitné ustanovenie vylučuje z možnosti vyhlásiť za rybársky revír zariadenia a technológie nevyhnutné na technickú manipuláciu s tokmi (vodnou hladinou), a to až do určenej vzdialenosti, ktorá je pre hospodárenie v nich nevyhnutne potrebná.
K § 4
Zásada, že rybárske právo patrí štátu vychádza z čl. 4 Ústavy Slovenskej republiky, podľa ktorého podzemné vody a vodné toky sú vo vlastníctve štátu. Ide o primárne zdroje všetkých existujúcich vodných plôch, v ktorých žijú prirodzene ryby ako ich nedeliteľná súčasť. V dôsledku toho je to štát, ktorý spolu s vlastníctvom vôd preberá zodpovednosť za ochranu, chov a lov rýb. Táto zodpovednosť je zároveň právom, ktorého nositeľom je štát a ako taký má možnosť s týmto právom disponovať. Základným administratívnym článkom, ktorému štát zveruje dispozíciu s rybárskym právom je ministerstvo.
Definícia rybárskeho práva je postavená na jeho troch nevyhnutných  súčastiach, medzi ktorými má dominantné postavenie ochrana rýb. Po nej nasledujú ich chov a lov. Len súčasná existencia všetkých troch súčastí umožňuje charakterizovať istú úroveň vzťahu k rybám ako rybárske právo so všetkými jeho náležitosťami. Nad rámec ochrany chovu a lovu rýb je súčasťou rybárskeho práva aj možnosť, nie povinnosť, privlastniť si ulovené ryby a tým ich využívať na vlastnú potrebu. Poslednou súčasťou rybárskeho práva, ktorá zaručuje jeho reálny výkon vo všetkých revíroch je povinnosť umožniť každému oprávnenému užívať na lov v nevyhnutnej miere pobrežné pozemky. Túto povinnosť má každý vlastník alebo užívateľ (nájomca) pozemku, ktorý hraničí s vodnou plochou označenou ako rybársky revír.

Ministerstvo má dispozičné právo k výkonu rybárskeho práva podľa charakteru vôd, v ktorých možno rybárske právo uplatniť. Rybárske právo vo vodných tokoch môže bezplatne prenechať zákonom určeným subjektom. S prihliadnutím k značnému počtu rybochovných zariadení, v ktorých sa produkuje dostatočný počet vhodných rybích násad určených na zarybňovanie rybárskych revírov, početnej členskej základni (110 000), vysokej odbornosti a skúsenostiam zamestnancov, dostatočnej materiálnej základni ministerstvo pridelí výkon rybárskeho práva na vodných tokoch Slovenskému rybárskemu zväzu.  Navrhuje sa, aby ministerstvo výkon rybárskeho práva vo vodných tokoch pretekajúcich cez lesný majetok štátu, alebo vo vojenských obvodoch a priestoroch pridelilo organizáciám spravujúcim tento majetok.. Na potreby vedeckého výskumu a výučby rybárstva možno výnimočne prenechať výkon rybárskeho práva vo vybraných vodných plochách vzdelávacím ustanovizniam a odborným školám (majú sa na mysli aj odborné učilištia) so zameraním na výučbu rybárstva. Nepôjde teda o školy, ktorých primárnym zameraním sú iné odbory výučby a rybárstvo tvorí len okrajový doplnok učebných osnov.
Ďalším, i keď početne málo významným, subjektom rybárskeho práva bude správca vodárenskej nádrže, čo bezprostredne súvisí s jeho povinnosťami zabezpečenia čo možno najvyššej kvality dodávanej surovej pitnej vody a jej ďalšieho využívania pre verejný záujem.
Na ostatných vodných plochách si môžu, na základe žiadosti, uplatniť výkon rybárskeho práva predovšetkým vlastníci pôdy, na ktorej sa nachádza vodná plocha. Stačí väčšinový vlastník. Rovnako môže ministerstvo výkon rybárskeho práva prenechať aj nájomcovi takýchto pozemkov, ktorý preukáže nájomnou zmluvou s majoritným vlastníkom právo užívania pozemku. 
Aj po splnení týchto a ďalších podmienok uvedených v zákone, môže byť toto právo pridelené väčšinovému vlastníkovi alebo nájomcovi pozemku pod vodnou plochou najskôr k 1. januáru kalendárneho roka, t. j. po ukončení hospodárskej činnosti doterajšieho užívateľa. Hospodárskou činnosťou sa rozumie plnenie zarybňovacej povinnosti v zmysle zarybňovacieho plánu, ku koncu kalendárneho roka štatistické spracovanie vyhodnocujúce počet predaných povolení na rybolov, celkové množstvo ulovených rýb s prepočtom na loviaceho a porovnaním s cenou povolenia a pod., v rybárskych revíroch s chovom rybej násady je to pravidelné kŕmenie a výpočet spotreby krmiva, zdravotná starostlivosť o ryby, jesenný výlov rýb. Len v prípade, že nebude zo strany vlastníka alebo nájomcu záujem o výkon rybárskeho práva, prenechá ho ministerstvo doterajšiemu užívateľovi, spravidla Slovenskému rybárskemu zväzu, s cieľom rybárskeho využitia všetkých vhodných vodných plôch.
Postúpenie prideleného výkonu rybárskeho práva sa zakazuje, čo súvisí s požiadavkou zodpovednosti a dôslednej evidencie užívateľov za rybohospodárske využitie jednotlivých vodných plôch, ako aj dozoru štátu nad uplatňovaním všetkých zložiek výkonu rybárskeho práva.
K § 5
Zákon ukladá vlastníkovi a nájomcovi pobrežného pozemku umožniť užívateľovi riadny výkon rybárskeho práva prístupom (umožnením prístupu) na pobrežný pozemok, s výnimkou  pozemkov, na ktorých je vstup zakázaný z dôvodov, že sú na nich zriadené napr. vojenské obvody alebo prírodné rezervácie s piatym stupňom ochrany.
Rovnaká povinnosť sa vzťahuje aj na označenie rybárskeho revíru tabuľou  užívateľom, pričom nesmie prísť k poškodeniu živých častí prírody a  obmedzeniu práv vlastníka alebo užívateľa pobrežných pozemkov. Toto ustanovenie má zásadný význam pri určovaní, identifikácii a evidencii rybárskych revírov, z hľadiska možnosti ich fyzickej zámeny a napomáha aj orgánom ochrany rybárstva pri výkone a evidencii strážnej služby. V prípade, že je vlastník prípadne nájomca pobrežného pozemku umiestnením označenia rybárskeho revíru obmedzený vo výkone vlastníckeho práva, má právo na náhradu od užívateľa. Navrhuje sa otázku tejto náhrady riešiť dohodou; pokiaľ k nej nepríde, rozhoduje o nej súd. Rozsah použitia tohto ustanovenia však bude v praxi minimálny z dôvodu, že označovanie rybárskych revírov bude situované tak, že v podstate by k obmedzeniu vlastníckeho práva nemalo dochádzať.
K § 6
Zákon ukladá užívateľovi každého rybárskeho revíru starať sa o pridelený revír so všetkou potrebnou starostlivosťou, s cieľom zachovať rybársky revír pre potreby rybárstva. V tejto súvislosti mu ukladá najmä predkladať každoročne zarybňovací plán, ktorého schválenie zveruje do právomoci ministerstva, pre potreby kontroly, odborného usmerňovania najmä z dôvodu zabránenia takému zarybneniu, ktoré by nezvratne spôsobilo škody na rybách i revíri samotnom.
Pre zarybňovanie rybárskych revírov je možné použiť len rybiu násadu s veterinárnym osvedčením. 
Vyšší stupeň starostlivosti štátu o rybárske revíry a ich ochranu predstavuje povinnosť navrhnúť okresnému úradu, aby ustanovil do funkcie rybárskeho hospodára osobu, na ktorého sa kladú kritériá občianstva Slovenskej republiky, trestnej a priestupkovej bezúhonnosti a odbornosti v podobe skúšky rybárskeho hospodára.
Agendu, súvisiacu s ustanovením, evidenciou a odvolávaním rybárskeho hospodára zveruje zákon okresnému úradu, v obvode ktorého má užívateľ sídlo alebo trvalý pobyt.. 
K § 7
Chránené rybárske oblasti považuje zákon za významné lokality, nevyhnutné na ochranu genofondu a zachovanie pôvodných druhov rýb. Existencia a udržiavanie chránených rybárskych oblastí má pre ďalší rozvoj rybárstva zásadný a nenahraditeľný význam.
V dôsledku toho zákon určuje závažné a sankcionovateľné zákazy spojené nielen so samotným lovom rýb, ale aj ich rušením v čase neresu a vývojových štádií a rovnako striktne zakazuje akúkoľvek ťažbu riečnych materiálov (štrku, piesku a  pod.) v takýchto oblastiach.
Výnimku tvorí len ministerstvom schválený odlov generačných rýb na potreby umelého výteru, likvidácia nežiadúcich druhov rýb a ichtyologický prieskum.

K § 8
	Celkom novým prvkom v zákone sú rybárske revíry s režimom bez privlastnenia si úlovku. Takouto formou ochrany rýb, v súčasnosti praktizovanou v mnohých vyspelých krajinách sveta, sa dosiahne výrazné zatraktívnenie rybárskych revírov s týmto režimom. Už vopred sa dá predpokladať, že dôjde k uspokojeniu požiadavky veľkej skupiny rybárov, ktorým ide predovšetkým o zážitok získaný pri zdolávaní trofejných rýb a nie o konzumáciu rybieho mäsa.
K § 9
Na potreby zarybňovania rybárskych revírov umožňuje zákon užívateľovi vytvoriť, ale aj zrušiť, chovný rybársky revír so zachovaním oznamovacej povinnosti tejto zmeny ministerstvu.
Ministerstvo musí osvedčiť nezávadnosť (napr. zdravotnú a hygienickú) rybích násad, ktoré užívateľ používa na takýto chov.
Užívateľ má zároveň zákonnú povinnosť chovný revír označiť predpísaným spôsobom a zabezpečiť všeobecný zákaz lovu rýb s výnimkou hospodárskeho odlovu, ktorý sám uskutočňuje.
K § 10
Zákon upravuje podmienky lovu rýb v rybárskych revíroch, ktorý umožňuje len tým osobám, ktoré sa stanú držiteľmi platného rybárskeho lístka a platného povolenia na rybolov. V zákone sa upravuje postup pri získaní rybárskeho lístka, jeho druhy i podmienky vydania. Vzhľadom na existenciu  tzv. „detských rybárskych lístkov“ sa navrhuje priamo v zákone ustanoviť súhlas zákonného zástupcu s vydaním takéhoto lístka, čo je opodstatnené najmä vzhľadom na možné negatívne dôsledky spojené s lovom rýb (spôsobenie škody, zodpovednosť za nedovolený lov rýb).  Takéto povolenia budú vydávať užívatelia revírov v zmysle § 10 ods. 1 a 3.
Loviaci musí mať pri love obidva uvedené doklady pri sebe a na požiadanie ich predložiť pracovníkom  polície (štátnej a obecnej) a RS. V prípade nesplnenia tejto povinnosti sa vystavuje riziku trestného postihu.
Počet vydaných povolení sa ponecháva na rozhodnutí užívateľa, ktorý má tak možnosť zohľadniť výťažnosť revíru, ale aj ďalšie ekonomické stimuly podmieňujúce jeho činnosť na revíri. Rozhodujúcim pre počet vydaných povolení bude zarybňovací plán.
Ministerstvo si zachováva možnosť vydávať osobitné povolenia, ktoré nie sú viazané na členstvo v rybárskej organizácii, vyjadrujúc dominantné postavenie štátu ako vlastníka vôd. Vydávaním tohto povolenia sa sleduje získavanie poznatkov a informácií o hospodárení v rybárskych revíroch ako aj zveľaďovanie rybárskych revírov.
K § 11
Zákon nanovo upravuje čas všeobecnej ochrany lovu rýb, najmä v kaprových vodách, kde umožňuje v období štátnych sviatkov organizovať rybárske preteky. Dátumové hranice vychádzajú zo súčasných ichtyologických poznatkov a ich porušenie zakladá trestnú zodpovednosť (§ 181d Trestného zákona).
K § 12
Vyššie uvedené zásady platia aj pre individuálnu ochranu rýb, a ich porušenie zakladá taktiež trestnú zodpovednosť. Zákaz sa nevzťahuje len na odlov generačných rýb určených pre potreby ich reprodukcie.
K § 13 až 17
V § 13 uvedené zakázané spôsoby lovu zakladajú trestnú zodpovednosť pre trestný čin pytliactva podľa § 181d Trestného zákona. Výnimkou bude len lov vykonávaný užívateľom nutný na záchranu rýb pri mimoriadnych situáciách a na hospodárske a ichtyologické potreby.
To isté platí aj na porušenie zákazov uvedených v ustanoveniach §§ 14, 15, 16, 17. Cieľom je posilniť boj proti rozmáhajúcemu sa pytliactvu a zvýrazniť jeho najzávažnejšie formy tak, aby nepripúšťali možnosti rozličného výkladu a uľahčovali tak odhaľovanie a postih tohto druhu trestnej činnosti orgánmi činnými v trestom konaní a rybárskou strážou.
Forma zákazov korešponduje s ustanovením čl. 2 ods. 3 Ústavy Slovenskej republiky (povolené je všetko, čo nie je zakázané).
K § 18 a 19
	Vzhľadom na nevyhnutnosť zabezpečenia ochrany rýb sa navrhujú priamo v zákone určiť rozsah povinností správcovi vodných tokov pri projektovaní, výstavbe, prevádzke a udržiavaní vodohospodárskych diel, pri úpravách vodných tokov a ich užívaní.
V zmysle požiadaviek a kritérií Európskej únie sa zároveň zakazuje z iných štátov dovoz a tranzit rýb chovaných , alebo nedosahujúcich kritériá veľkosti a hmotnosti stanovené orgánmi Európskej únie, pre jednotlivé druhy na uvádzanie do obehu. Táto problematika je upravená vo výnose Ministerstva pôdohospodárstva SR a Ministerstva zdravotníctva SR č.877/2001-100, ktorým sa vydáva hlava Potravinového kódexu   SR upravujúca produkty rybolovu a výrobky z nich.
K § 20
V situáciách, ktoré zákon označuje za mimoriadne, sa určuje sankciou vymožiteľná povinnosť užívateľa revíru (pozri § 41 a nasledujúce) vykonať všetky dostupné opatrenia na záchranu rýb. 
V týchto situáciách platí všeobecný zákaz lovu rýb pre každého, naopak ukladá sa všeobecná povinnosť umožniť rybám návrat späť do pôvodného toku. Zákazová forma má súvislosť s ustanovením § 13 ods. 1 písm. f) zákona a jej porušenie sa hodnotí ako pytliactvo.
K § 21
Pod pojmom ochrana výkonu rybárskeho práva treba rozumieť činnosť špecializovaných orgánov Slovenského rybárskeho zväzu – rybárskej stráže, plniacej úlohy štátu pri ochrane vôd a rýb. Ide o inštitút známy už zo zákona č. 102/1963 Zb. o rybárstve a jeho vykonávacej vyhlášky č. 103/1963 Zb., avšak v porovnaní s týmito právnymi predpismi sa postavenie rybárskej stráže zásadným spôsobom zmenilo. V zmysle novely trestného zákona č. 177/1993 Z. z. má rybárska stráž postavenie verejného činiteľa (§ 89 ods. 9). Tomuto postaveniu však nezodpovedal rozsah oprávnení a povinností úpravy v citovaných právnych predpisoch. Činnosť rybárskej stráže tak bola formálna a málo účinná, čo sa prejavilo na mimoriadnom rozmachu pytliactva, ktoré koncom deväťdesiatych rokov ovládlo prakticky všetky rybárske revíry a stalo sa zdrojom nebývalého materiálneho obohacovania sa páchateľov tohto trestného činu, pôsobiacich často v organizovaných skupinách. Agresivita pytliakov dosiahla neúnosné rozmery a v mnohých prípadoch dochádzalo k verbálnym, no najmä fyzickým útokom na členov rybárskej stráže, pri ktorých bola ohrozovaná ich funkčná i ľudská dôstojnosť, no najmä zdravie a život. Po novele trestného zákona č. 399/2000 Z. z., pri ktorej došlo k výraznej zmene skutkovej podstaty trestného činu pytliactva podľa § 181d sa činnosť rybárskej stráže výrazne zintenzívnila.
Vzhľadom na túto  situáciu treba postavenie rybárskej stráže upraviť novým spôsobom. Základom tohto postavenia je skutočnosť, že RS dochádza pri výkone svojich kontrolných právomocí do styku s páchateľmi trestného činu. V tomto zmysle riziká jej činnosti zodpovedajú rizikám činnosti Policajného zboru SR. Preto jej postavenie, nároky na jej odbornú i profesionálnu úroveň, no najmä rozsah jej právomocí a povinností vykazujú kvalitatívne nový stupeň.
Zabezpečiť rybársku stráž má za povinnosť užívateľ revíru. Bez takéhoto zabezpečenia nemôže užívateľ vykonávať rybárske právo. Povinnosťou užívateľa je podať predovšetkým kvalifikovaný návrh okresnému úradu na ustanovenie členov rybárskej stráže. 
Návrh musí zohľadňovať kritériá veku (21 rokov), občianstva (občan SR), bezúhonnosti (čistý výpis z registra trestov), spôsobilosti na právne úkony a odbornosť (osobitná kvalifikačná skúška).
Po schválení návrhu okresným úradom završuje kandidát ustanovenie do funkcie zložením predpísaného sľubu. Okresný úrad potom vybaví ustanoveného člena RS odznakom a preukazom a vedie ho v príslušnej evidencii. Podobný postup je aj v prípade zániku funkcie rybárskej stráže. Ide o špecifickú formu konania, na ktorú sa nevzťahujú všeobecné predpisy o správnom konaní.
K § 22 až 28
Zásady uplatnené v ustanovení o povinnostiach člena rybárskej stráže, v ktorých dominuje povinnosť podrobiť sa odbornej príprave a vykonávať svoje oprávnenia sú v prísnom súlade so zákonom. Povinnosti súvisiace s použitím donucovacích prostriedkov podmieňujú záver o oprávnenosti a zákonnosti ich použitia.
Rozsah oprávnení členov rybárskej stráže je podstatne širší než v predchádzajúcej úprave. Zodpovedá náročnosti jej stretov s páchateľmi pytliactva a s tým súvisiacich rizík. Kvalita oprávnení vyjadruje požiadavku, aby sa rybárska stráž stala účinným orgánom boja s pytliactvom s primeranými a efektívnymi právomocami spôsobilými odhaliť a postihnúť pytliactvo v začiatočných štádiách konania a na ochranu svojej vlastnej telesnej integrity, ako aj integrity ďalších osôb. Rozsah týchto oprávnení zodpovedá súčasnej i predpokladanej úrovni pytliactva a v časti donucovacích prostriedkov sa približuje k oprávneniam policajného zboru. Vyžaduje si to spoločenský záujem na potlačenie a likvidáciu pytliactva i samotná ochrana záujmov spoločnosti na zachovaní a zveľadení rýb ako súčasti národného bohatstva.
K § 29
Zákon predpokladá súčinnosť a spoluzodpovednosť štátu a užívateľa pri materiálnom vybavení  člena rybárskej stráže, vyplývajúcu z postavenia rybárskej stráže ako orgánu plniaceho úlohy štátu na úseku ochrany rýb. Náklady spojené s takýmto vybavením môžu mať priamu väzbu na štátny rozpočet a ich pokrytie možno zabezpečiť z poplatkov za štátne rybárske lístky, resp. za povolenia na rybolov, ktorých ceny bude zrejme potrebné za týmto účelom zvýšiť.
K § 30
Vzhľadom na skutočnosť, že užívateľ nie je s členom rybárskej stráže v pracovnom pomere alebo inom pracovno-právnom vzťahu, prakticky je nemožné určiť zodpovednosť užívateľa za škody spôsobené členovi rybárskej stráže alebo ním pri plnení úloh podľa tohto zákona alebo v priamej súvislosti s ním. Určitý spôsob ochrany člena rybárskej stráže je však nevyhnutný, a preto sa navrhuje otázky náhrady škody na veciach, ale i zdraví spôsobenej členovi rybárskej stráže alebo jeho osobou riešiť formou poistenia.
K § 31
Hospodársky chov rýb sa v zmysle zákona riadi iným režimom než užívanie rybárskych revírov. Svojim zameraním sleduje vytváranie podmienok pre chov trhových rýb (určených na predaj ako tovar) a chov násadových a generačných rýb. 
V prípadoch, hodných osobitného zreteľa, a na základe kvalifikovanej žiadosti chovateľa môže ministerstvo vytvoriť podmienky na hospodársky chov rýb aj na toku, vyčlenením na tento účel malých vodných nádrží, charakterizovaných kritériami uvedenými v odseku 1, t. j. možnosťou úplného vypustenia a zlovenia, výškou hrádze do 10 m a celkovým objemom nádrže do 2 mil. m^3. 
Zákon zároveň určuje rozsah školských inštitúcií, ktorých absolventi sa považujú za osoby s odborným vzdelaním.
Zhodnocovanie odchovaných rýb zostáva na vôli chovateľa. Zväčša pôjde o hospodársky odlov, napr. sieťami, ale nemožno vylúčiť aj lov rýb na udicu, za splnenia podmienok vedenia evidencie ustanovených v § 33 ods. 1. Rybníky, rybochovné zariadenia a kvalitu vypúšťanej vody musí chovateľ udržiavať v predpísaných štandardoch a strpieť kontrolu podľa osobitných predpisov, napr. zákona o vodách.
K § 32
Ministerstvo bude oprávnené vykonávať nad podnikaním na rybníkoch kontrolu  predpísanej evidencie, ktorú bude musieť chovateľ viesť. To zabezpečí, že na takýchto vodách nebude dochádzať k prejavom, ktoré by mohli mať negatívny vplyv najmä finančno-hospodársku disciplínu chovateľa. 
K § 33
Zákon upravuje náležitosti žiadosti chovateľa na vytvorenie malej vodnej nádrže a súčasne priznáva ministerstvu kompetenciu ďalšej dispozície s takouto nádržou až po jej vrátenie do zoznamu rybárskych revírov.
K § 34 a 35
Zákon reaguje na nové aspekty rybárstva v podmienkach trhového hospodárstva.
Týmto ustanovením umožňuje podnikateľské aktivity na ostatných vodných plochách (nie vodných tokoch) chovom a lovom rýb podľa prevádzkového poriadku podnikateľa. Pôjde o tzv. komerčný rybolov v rámci agroturistiky, ale aj iných aktivít, pri ktorom umožní podnikateľ záujemcom lov rýb v ním užívanej vode. Takéto vody vyradí ministerstvo z oficiálnej evidencie rybárskych revírov a pridelí ju do užívania podnikateľovi. Nepôjde o výkon rybárskeho práva, ale o typickú podnikateľskú činnosť upravenú obchodným zákonníkom, živnostenským zákonom a pod.  Vzhľadom na charakter podnikania sa priamo zákonom umožňuje takémuto podnikateľovi podnikať v osobitnom režime, ktorý spočíva v tom, že ustanovenia tohto zákona týkajúce sa výkonu rybárskeho práva sa na neho nevzťahujú.  Ide napr. o režim lovu rýb v rybárskych revíroch, ochrana rýb.
Kvalifikovanými predpokladmi takéhoto podnikania budú zákonom predpísaná žiadosť a osoba hospodára so vzdelaním na chov rýb. Takým môže byť samotný podnikateľ, alebo ním poverená osoba. Vyššia úroveň požadovaného vzdelania takejto osoby od vzdelania rybárskeho hospodára je daná tým, že podnikateľ nemusí mať žiadne odborné vzdelanie, ani potrebné skúsenosti s chovom a lovom rýb, v dôsledku čoho by mohli na rybách i vode vzniknúť závažné škody. 
Súčasťou žiadosti musia byť aj identifikačné údaje o vodnej ploche, doklady podnikateľa, preukazujúce jeho vlastníctvo alebo nájom a prevádzkový poriadok podnikateľa upravujúci zásady lovu rýb a povinnosti loviaceho. 
Súčasne zaväzuje ministerstvo viesť evidenciu a kontrolu ostatných vodných plôch užívaných na účely podnikania.

K § 36 až 39
Ustanovuje sa, že štátnu správu na úseku rybárstva vykonáva okresný úrad, krajský úrad a ministerstvo.	
Kompetencie týchto orgánov, vymedzené v znení zákona, sú v týchto ustanoveniach sumarizované pre lepší prehľad i pre odstránenie prípadných pochybností.
K §  40
Zákon nanovo charakterizuje zodpovednosť subjektov povinných správať sa a plniť povinnosti, vyplývajúcich z jeho ustanovení. Za porušenie takýchto povinností umožňuje uložiť sankcie v podobe finančných pokút rozdelených na miernejšie a prísnejšie podľa závažnosti prejednávaného správneho deliktu. Význam tohto ustanovenia spočíva predovšetkým v zabezpečení nevyhnutného stupňa disciplíny povinných subjektov rybárstva a výkonu rybárskeho práva a výškou možných pokút vedie tieto subjekty k riadnemu plneniu zákonom stanovených povinností.Výšku sankcie zveruje zákon do kompetencie okresného úradu. 

K § 41
	Navrhujú sa nové skutkové podstaty priestupkov vzhľadom na rozsah povinností na úseku rybárstva navrhnutých týmto zákonom. Doteraz platnú právnu úpravu priestupkov na úseku rybárstva obsiahnutú v § 35 zákona SNR č. 372/1990 Zb. o priestupoch v znení neskorších predpisov sa navrhuje zrušiť.
	
K § 42
Pre potrebu výkonu štátnej správy na úseku rybárstva budú platiť všeobecné predpisy o správnom konaní. Výnimku budú tvoriť len prípady uvedené v tomto ustanovení týkajúce sa špecifickej rozhodovacej činnosti orgánov štátnej správy, zameranej na deklaráciu vymenovaných skutočností, bez potreby vydávať rozhodnutie v zmysle zákona o správnom konaní.
Vzhľadom na to, že rybárske právo netvorí hmotný majetok štátu, navrhuje sa vylúčiť na jeho pridelenie aplikáciu zákona o správe majetku štátu.
K § 43
Zákon upravuje len základné vzťahy súvisiace s rybárstvom a výkonom rybárskeho práva. Na jeho vykonanie bude potrebný osobitný vykonávací predpis, ktorý jednotlivé ustanovenia zákona upresní v oblastiach vymedzených  v § 44. 
K § 44
Toto ustanovenie uvádza do súladu doposiaľ platný zákon s ustanoveniami tohto zákona tak, aby pri ich uplatňovaní nedochádzalo k nesprávnym výkladom a využívaniu stavu neplatnosti na obídenie zákona. 
Osobitne významné sú ustanovenia o prechodnom období, počas ktorého budú zachované niektoré vymedzené inštitúty a právomoci a oprávnenia rybárskej stráže a rybárskeho hospodára, ktorých sa zmeny dotknú v najväčšom rozsahu. Podobne sa stanovuje prechodné obdobie( do 31.12.2002) pre kategóriu chovateľov rýb.
K § 45
Zákon reaguje aj na obdobie do dojednania medzinárodných dohôd, ktoré zosúlaďujú podmienky výkonu rybárskeho práva na hraničných vodách a vodách vyhlásených za medzinárodné toky. 
Rozdielnosti v povolenej dennej dobe lovu rýb, čase individuálnej ochrany, spôsoboch lovu, lovných mierach a pod., vyplývajúce z právnych predpisov dotknutých štátov, môže ministerstvo na základe žiadosti užívateľa riešiť udelením výnimky z príslušných ustanovení zákona.

K § 46
	Navrhuje sa zrušiť doteraz platný zákon o rybárstve spolu s vykonávacou vyhláškou, ako aj skutkové podstaty priestupkov na úseku rybárstva uvedené v § 35 zákona SNR č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov.

K § 47
	Termín nadobudnutia účinnosti tohto zákona sa navrhuje na 1. marec 2002.