Návrh pomoci   Slovenskej republiky pri výcviku irackých bezpečnostných síl
1. 	Všeobecná politická a bezpečnostná situácia v Iraku

Dočasná iracká vláda prevzala oficiálne 28. júna 2004 moc v Iraku od dočasnej koaličnej správy pod vedením USA. Podľa rezolúcie Bezpečnostnej rady OSN č. 1546 z       8. júna 2004 má táto vláda vykonať viaceré opatrenia, ktorých výsledkom má byť stabilný, federálny, demokratický, pluralistický a zjednotený Irak. Jednou z jej najdôležitejších úloh je do 31. januára 2005 uskutočniť priame demokratické voľby do Prechodného národného zhromaždenia, ktorého zodpovednosťou bude vytvorenie prechodnej irackej vlády a  vypracovanie návrhu irackej ústavy. Návrh ústavy sa má spracovať do 15. augusta 2005 a následne do 15. októbra 2005 potvrdiť v celonárodnom referende. Po schválení ústavy sa do 31. decembra 2005 vytvorí definitívna, legálna vláda Iraku. Do volieb plánovaných na         30. januára 2005 sa zaregistrovalo 156 politických strán a 9 politických koalícií. 
Bezpečnostná situácia v krajine je naďalej nestabilná. Zorganizovanie plánovaných volieb v maximálne možnom bezpečnom prostredí a následné postupné prevzatie kompetencií do rúk legálne zvolených irackých predstaviteľov je v súčasnosti kľúčovou politickou úlohou celého medzinárodného spoločenstva v Iraku. Len touto cestou možno dosiahnuť zlepšenie bezpečnostnej a ekonomickej situácie v krajine.
Napriek úspešnej novembrovej operácii amerických a irackých síl v sunnitskej Fallúdži voči miestnym povstalcom a zahraničným ozbrojencom vrátane skupín patriacich do teroristickej organizácie Abu Musu Zarkávího, násilie v krajine pokračuje, i keď viac rozptýleným spôsobom, a to najmä v tzv. sunnitskom trojuholníku (Ramádí – Bagdad – Mosul). Očakáva sa, že s blížiacim sa termínom volieb sa intenzita útokov bude zvyšovať s cieľom znemožniť ich konanie a podkopať dôveru obyvateľstva v dočasnú irackú vládu.
Jednou z hlavných príčin tohto stavu je pretrvávajúci nedostatok irackých vládnych bezpečnostných síl (uvádza sa, že k 30. januáru 2005 bude vycvičených len 145 tisíc ich príslušníkov, namiesto potrebných 270 tisíc). Na ich výcviku a materiálnej výbave sa v súčasnosti podieľajú viaceré krajiny – najmä USA a Spojené kráľovstvo, svoju účasť plánujú, prípadne postupne rozširujú aj niektoré medzinárodné organizácie, predovšetkým NATO (zamerané najmä na ozbrojené sily) a EÚ (zamerané na policajné zložky).

2. 	Zapojenie Severoatlantickej aliancie do pomoci Iraku

Do leta 2004 sa Severoatlantická aliancia (NATO) angažovala v Iraku len nepriamo formou logistickej a spravodajskej pomoci Poľsku, ktoré prevzalo velenie Mnohonárodnej divízie Stred-juh v rámci mnohonárodných koaličných síl. V radoch tejto divízie pôsobí aj slovenská ženijná jednotka. 
Predseda dočasnej irackej vlády A. Alláwi požiadal  22. júna 2004 o pomoc  formou výcviku irackých bezpečnostných síl a ďalšej technickej pomoci. V reakcii na uvedenú požiadavku a v súlade s rezolúciou Bezpečnostnej rady OSN č. 1546/2004 sa hlavy štátov a vlád NATO na summite v Istanbule  28. júna 2004 konsenzuálne dohodli na poskytnutí požadovanej formy pomoci.
S plnením tohto rozhodnutia sa začalo 30. júla 2004, keď Severoatlantická rada schválila vyslanie predbežnej, tzv. Implementačnej misie výcviku NATO (NTIM-I) do Iraku. Jej prví príslušníci vycestovali na miesto určenia v auguste 2004. Úlohou NTIM-I bolo predovšetkým nadviazať kontakt s predstaviteľmi irackej vlády a vypracovať zoznam jej požiadaviek týkajúcich sa pomoci NATO pri výcviku irackých bezpečnostných síl. Príslušníci NTIM-I zároveň začali v Iraku s limitovaným školením a poradenstvom, predovšetkým na najvyšších irackých štáboch a riadiacich bezpečnostných inštitúciách. 
22. septembra 2004 prijali spojenci rozhodnutie o ďalšej podobe plnenia záverov prijatých na summite v Istanbule. Rozhodli o vytvorení dlhodobejšej misie, ktorej súčasťou bude aj pomoc irackej vláde pri zriadení a prevádzkovaní jej výcvikového, vzdelávacieho a doktrinálneho centra. Severoatlantická rada následne schválila koncepciu a neskôr operačný plán tejto dlhodobej misie, ktorá dostala definitívny názov Výcviková misia NATO v Iraku (NTM-I). 
	V rámci prípravy uvedených dokumentov spojenci rozhodli, že širšie bezpečnostné prostredie pre NTM-I budú zabezpečovať Mnohonárodné sily v Iraku (MNF-I), s ktorými bude NTM-I prepojená osobou veliteľa. Veliteľ MNF-I bude zodpovedný nielen za vojenskú operáciu v Iraku, ale aj za výcvik irackých síl v rámci MNF-I. Výcvik v rámci NTM-I sa bude orientovať predovšetkým na školenie stredného a vyššieho vojenského personálu a na pomoc pri budovaní irackých bezpečnostných inštitúcií. Významnou súčasťou pomoci Iraku zo strany NATO bude tiež asistencia pri vyzbrojovaní jeho tvoriacich sa bezpečnostných síl. Za súčasť NTM-I sa bude považovať aj príprava irackého vojenského a civilného personálu a špecialistov mimo Iraku – v školiacich a výcvikových strediskách Severoatlantickej aliancie, jej členských štátov a tiež v štátoch susediacich s Irakom. Na túto formu pomoci sa zameriavajú predovšetkým krajiny, ktoré z rôznych dôvodov odmietajú vyslať príslušníkov svojich ozbrojených síl priamo do Iraku. 
Po skončení prvej analytickej fázy NTM-I Severoatlantická rada rozhodla 9. decembra 2004 o prechode k druhej fáze misie, ktorá bude mať dve štádiá. V rámci prvého z nich dôjde k rozšíreniu misie približne  na 300 príslušníkov, pričom tento počet zahŕňa, okrem samotných školiteľov už aj limitované množstvo vlastného  podporného a ochranného personálu (štábu). Na toto rozšírenie sú potrebné sily poskytnuté priamo členskými štátmi NATO. Ďalšie posilnenie tohto počtu spolu s vytvorením irackého výcvikového, vzdelávacieho a doktrinálneho centra bude náplňou druhého štádia druhej fázy misie.
Na ministerskom zasadnutí NATO 9. decembra 2004 boli členské štáty NATO opätovne vyzvané, aby konkrétnymi vyslanými školiteľmi/inštruktormi alebo podpornými silami (štábnymi dôstojníkmi, príslušníkmi vojenskej polície atď.) naplnili politický mandát z Istanbulu a záväzok voči Iraku. Konkrétne ministri zahraničných vecí spojeneckých štátov vo svojom oficiálnom komuniké v súvislosti s Irakom o. i. vyhlásili: 
„... ponúkame plnú spoluprácu dočasnej irackej vláde pri jej snahe o posilnenie vnútornej bezpečnosti a príprave cesty k celonárodným voľbám v roku 2005. V súlade s rezolúciou Bezpečnostnej rady OSN č. 1546/2004 a na žiadosť dočasnej irackej vlády pomáhame vláde formou poskytnutia výcviku a pomoci s vyzbrojením jej bezpečnostných síl tak, aby Irak mohol čo najskôr prevziať späť plnú zodpovednosť za svoju bezpečnosť. Naša misia sa odlišuje od iných medzinárodných snáh a zároveň ich doplňuje. Začali sme už s výcvikom tak v krajine, ako aj mimo nej a dnes sme sa dohodli na posilnení našej pomoci. Táto posilnená podpora bude zahŕňať pomoc vláde pri vytvorení jej výcvikového, vzdelávacieho a doktrinálneho centra neďaleko Bagdadu a koordinovanie ponúk vybavenia od členských štátov NATO a iných krajín v odpovedi na iracké požiadavky.“

3. 	Záujmy a záväzky Slovenskej republiky vo vzťahu k NATO a Výcvikovej misii  NATO v Iraku
	
	Vývoj celkovej situácie v Iraku a  prístup jednotlivých medzinárodno-politických aktérov k jej riešeniu je pre Slovenskú republiku dôležitý z viacerých hľadísk - bezpečnostného, ekonomického i zahraničnopolitického. Tieto hľadiská od začiatku zohrávali významnú úlohu pri rozhodovaní o účasti Slovenskej republiky v medzinárodnej koalícii síl v Iraku a sú stále platné.
	Z bezpečnostného hľadiska je pre Slovenskú republiku dôležité, ako sa vyvíja situácia v širšom regióne Blízkeho a Stredného východu, najmä vzhľadom na jeho dlhodobú nestabilitu a celkový potenciál negatívne ovplyvniť bezpečnostnú situáciu v okolitých častiach sveta vrátane Európy. Pre ekonomiku Slovenskej republiky je mimoriadne dôležitá celková situácia na trhu energetických surovín vo svete, na ktorú bezpečnostná situácia v Iraku a celom jeho okolí bezprostredne vplýva. 
Z hľadiska zahraničnopolitického je Slovenská republika súčasťou riešenia situácie v Iraku predovšetkým ako členský štát dvoch medzinárodných zoskupení – Európskej únie a NATO – ale tiež aj v širšom zmysle ako člen medzinárodného demokratického spoločenstva, ktoré sa nielen verbálne, ale aj skutkami hlási k jeho základným hodnotám.
Do bezprostredného riešenia súčasnej situácie v Iraku, ktorá vznikla nerešpektovaním medzinárodných pravidiel, rezolúcií Bezpečnostnej rady OSN a porušovaním ľudských práv jeho bývalým vedením, sa Slovenská republika zapojila prakticky od začiatku formou účasti v mnohonárodnej koalícii (dnes Mnohonárodné sily – MNF-I). V prvej fáze sme do operácie vyslali protichemickú jednotku, ktorú následne vystriedala ženijná rota určená na odmínovávacie práce, likvidáciu munície a malé úpravy terénu, ktorá pôsobí v Iraku doteraz. 
Týmto spôsobom, ako aj následne politickou podporou priamej angažovanosti Severoatlantickej aliancie na opätovnej stabilizácii Iraku a obnovy jeho schopnosti samostatne riešiť svoje bezpečnostné záležitosti, Slovenská republika jasne deklarovala svoju pozíciu pri riešení jednej z najcitlivejších (a tiež najkontroverznejších) otázok súčasnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky. Je preto vecou kontinuity základnej orientácie zahraničnej politiky a tiež spoľahlivosti Slovenskej republiky ako bezpečnostného aktéra a partnera, aby svoj politický súhlas s priamym angažovaním sa NATO na pôde Iraku pri stabilizácii jeho bezpečnostnej situácie podporila aj priamou účasťou príslušníkov svojich ozbrojených síl v NTM-I. Tento príspevok nie je teda viazaný na existujúci kontingent v MNF-I v Iraku a vývoj jeho budúceho pôsobenia. Naopak, keďže hlavnou úlohou NTM-I je pomoc pri tvorbe podmienok na postupné odovzdávanie zodpovednosti   za bezpečnostnú situáciu v Iraku jeho vlastným bezpečnostným silám, jej úspech je aj v priamom záujme Slovenskej republiky ako štátu prispievajúceho do MNF-I, pretože umožní budúce postupné sťahovanie koaličných síl z krajiny.
Politický význam aktívneho prístupu členských štátov NATO, vrátane Slovenskej republiky k zabezpečeniu potrieb Výcvikovej misie NATO v Iraku ešte viac vystupuje do popredia v situácii, keď úspech nielen tejto aliančnej misie sa ukazuje byť jedným z kritických bodov prekonávania krízy v transatlantických vzťahoch vo vnútri NATO. Dostatočné a včasné vyčlenenie potrebných síl a prostriedkov do misie NATO v Iraku štátmi Severoatlantickej aliancie prispeje k zvýšeniu jej vnútornej kohézie a k ďalšiemu posilneniu relevantnosti konsenzuálneho prijímania rozhodnutí, ale aj konsenzuálneho preberania zodpovednosti za ich následnú aplikáciu v praxi. 

4.	Koncepcia Výcvikovej misie  NATO v Iraku (NTM-I)

Výcviková misia NATO v Iraku má mandát vychádzajúci z rezolúcie Bezpečnostnej rady OSN č. 1546/2004 a žiadosti dočasnej irackej vlády, ktorú akceptovali hlavy štátov a vlád  NATO na istanbulskom summite NATO. Vytvorením misie bol poverený najvyšší veliteľ Spojeneckých ozbrojených síl v Európe (SACEUR), ktorý vypracoval operačný plán misie tak, aby táto mohla splniť všetky úlohy určené na výcvik potrebného personálu pre iracké bezpečnostné sily a mohla pôsobiť zároveň ako poradný orgán pri výstavbe týchto síl.
Misia bude pôsobiť v uzavretom ohraničenom priestore, o ktorého vonkajšiu bezpečnosť sa budú starať príslušníci mnohonárodných síl. Misia bude mať svoj vlastný štáb vrátane jednotky vojenskej polície, ktorá sa bude starať o vnútornú bezpečnosť a bezpečnosť objektov misie. Štáb misie bude zabezpečovať chod misie vrátane logistiky a vytvárať podmienky pre inštruktorov výcviku a poradcov pri plnení ich úloh.

5.	Pôsobenie príslušníkov ozbrojených síl Slovenskej republiky v NTM-I

	Ministerstvo obrany Slovenskej republiky navrhuje zapojiť sa do Výcvikovej misie NATO v Iraku najviac piatimi príslušníkmi ozbrojených síl Slovenskej republiky zo súčasnej vojenskej jednotky vyslanej do Iraku na základe uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky č. 332 z 19. júna 2003 a č. 722 z 22. januára 2004. Keďže mandátom tejto jednotky sú odmínovacie práce v rámci mnohonárodnej brigády pod vedením Poľska, je potrebné rozšíriť mandát celej tejto jednotky, ktorá bude doplnená z tabuliek mierových počtov o obmedzený počet príslušníkov ozbrojených síl Slovenskej republiky. Títo by  v počte najviac päť príslušníkov ďalej pôsobili v NTM-I. 
 	V prvej fáze by Ministerstvo obrany Slovenskej republiky vyslalo do NTM-I dvoch dôstojníkov do štábnych funkcií, resp. ako inštruktorov výcviku, najskôr vo februári 2005. Po ich prvom (po šiestich mesiacoch) by sa počet príslušníkov ozbrojených síl Slovenskej republiky v NTM-I upravil podľa aktuálnej situácie, možností a potrieb.
 
6.	Finančné implikácie pre Slovenskú republiku vyplývajúce z účasti v NTM-I

	Rozšírenie mandátu jednotky ozbrojených síl Slovenskej republiky vyslanej do Iraku tak, aby sa najviac päť jej príslušníkov mohlo podieľať na Výcvikovej misii NATO v Iraku  si nevyžiada dodatočné finančné prostriedky zo štátneho rozpočtu. Ich pôsobenie v NTM-I by sa plne hradilo z prostriedkov vyčlenených v programovom pláne Ministerstva obrany Slovenskej republiky na operáciu ozbrojených síl Slovenskej republiky v rámci mnohonárodnej koaličnej operácie Iracká sloboda.

7.	Ďalšie možnosti pomoci Iraku v oblasti budovania irackých bezpečnostných síl

V ďalšom navrhujeme, aby Slovenská republika realizovala výcvik irackých špecialistov a príslušníkov irackých bezpečnostných síl aj na vlastnom území s využitím výcvikových zariadení ozbrojených síl Slovenskej republiky. Iracká vláda prejavuje záujem o takúto formu výcviku a v súčasnosti prebiehajú rokovania s kompetentnými irackými orgánmi. Išlo by o školenie  vo Výcvikovej základni mierových síl OSN v Nitre a v Muničnej základni v Novákoch. Navrhované školenie je rozdelené na dve etapy v celkovej dĺžke           6 mesiacov. Prvá etapa je zameraná na odmínovanie. Výcvik v tejto etape je plánovaný vo Výcvikovej základni mierových síl v Nitre v dĺžke 3 týždňov. Druhá etapa je zameraná na vyhľadávanie a likvidáciu nevybuchnutej munície a jej zvyškov. Výcvik v druhej etape je plánovaný v Muničnej základni v Novákoch v dĺžke  5 mesiacov.  
Ministerstvo obrany Slovenskej republiky je taktiež schopné poskytnúť výcvik pre príslušníkov irackej vojenskej polície na území Slovenskej republiky s využitím výcvikových zariadení ozbrojených síl Slovenskej republiky a tiež je schopné, v prípade požiadaviek, vyslať inštruktorov Vojenskej polície ozbrojených síl Slovenskej republiky do Iraku. 
Po príslušnej úprave Memoranda o porozumení medzi Ministerstvom obrany Slovenskej republiky, Ministerstvom obrany Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska a Ministerstvom obrany Holandského kráľovstva o zriadení kurzu nižších štábnych dôstojníkov – JSOC, podpísaného 5. septembra 2002 v Bratislave, je možné ponúknuť školenie nižších štábnych dôstojníkov irackých bezpečnostných síl v kurze JSOC v Liptovskom Mikuláši.
Dôležitou súčasťou budovania irackých bezpečnostných síl je aj poskytovanie materiálnej pomoci, ktorá bude koordinovaná aj prostredníctvom Výcvikovej misie NATO. V tejto súvislosti viaceré krajiny už deklarovali záujem o poskytnutie prebytočného výstroja a výzbroje irackým bezpečnostným silám. V tejto fáze Ministerstvo obrany Slovenskej republiky analyzuje   možnosti dodávky takéhoto materiálu.
	V nevojenskej oblasti sa Slovenská republika podieľa od februára 2004 na školení irackých policajtov vo výcvikovom stredisku v Jordánsku (2 príslušníci Policajného zboru).