Vyhodnotenie medzirezortného pripomienkového konania

Návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 40/1964 Zb. Občiansky zákonník v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení zákona č. 244/2002 Z. z. o rozhodcovskom konaní v znení neskorších predpisov  

Spôsob pripomienkového konania	 	
Počet vznesených pripomienok, z toho zásadných	133  / 31 	
Počet vyhodnotených pripomienok	54 	
		
Počet akceptovaných pripomienok, z toho zásadných	41  / 23 	
Počet čiastočne akceptovaných pripomienok, z toho zásadných	9  / 8 	
Počet neakceptovaných pripomienok, z toho zásadných	4  / 0 	
		
Rozporové konanie (s kým, kedy, s akým výsledkom)		
Počet odstránených pripomienok		
Počet neodstránených pripomienok		

Sumarizácia vznesených pripomienok podľa subjektov
Č.	Subjekt	Pripomienky do termínu	Pripomienky po termíne	Nemali pripomienky	Vôbec nezaslali	
1 .	Ministerstvo pôdohospodárstva Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
2 .	Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
3 .	Úrad geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
4 .	Úrad pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
5 .	Úrad pre verejné obstarávanie 	 	 	x 	 	
6 .	Úrad priemyselného vlastníctva Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
7 .	Správa štátnych hmotných rezerv Slovenskej republiky 	2 (2o,0z) 	 	 	 	
8 .	Slovenská komora exekútorov 	 	 	 	x 	
9 .	Slovenská únia nezávislého súdnictva 	 	 	 	x 	
10 .	Generálna prokuratúra Slovenskej republiky 	4 (3o,1z) 	 	 	 	
11 .	Protimonopolný úrad Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
12 .	Republiková únia zamestnávateľov 	2 (0o,2z) 	 	 	 	
13 .	Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
14 .	Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky 	7 (7o,0z) 	 	 	 	
15 .	Ústredie práce, sociálnych vecí a rodiny 	 	 	 	x 	
16 .	Centrum pre medzinárodnoprávnu ochranu detí a mládeže 	 	 	 	x 	
17 .	Úrad na ochranu osobných údajov Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
18 .	Národný bezpečnostný úrad 	1 (1o,0z) 	 	x 	 	
19 .	Podpredseda vlády SR pre vedomostnú spoločnosť, európske záležitosti, ľudské práva a menšiny 	 	 	x 	 	
20 .	Slovenská advokátska komora 	1 (0o,1z) 	 	 	 	
21 .	Okresný súd Bratislava I 	 	 	 	x 	
22 .	Okresný súd Bratislava II 	 	 	 	x 	
23 .	Okresný súd Bratislava III 	 	 	 	x 	
24 .	Okresný súd Bratislava IV 	 	 	 	x 	
25 .	Okresný súd Bratislava V 	 	 	 	x 	
26 .	Okresný súd Malacky 	 	 	 	x 	
27 .	Okresný súd Pezinok 	 	 	 	x 	
28 .	Okresný súd Trnava 	 	 	 	x 	
29 .	Okresný súd Dunajská Streda 	 	 	 	x 	
30 .	Okresný súd Galanta 	 	 	 	x 	
31 .	Okresný súd Senica 	 	 	 	x 	
32 .	Okresný súd Piešťany 	 	 	 	x 	
33 .	Okresný súd Skalica 	 	 	 	x 	
34 .	Okresný súd Trenčín 	 	 	 	x 	
35 .	Okresný súd Bánovce nad Bebravou 	 	 	 	x 	
36 .	Okresný súd Partizánske 	 	 	 	x 	
37 .	Okresný súd Nové Mesto nad Váhom 	 	 	 	x 	
38 .	Okresný súd Považská Bystrica 	 	 	 	x 	
39 .	Okresný súd Prievidza 	 	 	 	x 	
40 .	Okresný súd Nitra 	 	 	 	x 	
41 .	Okresný súd Komárno 	 	 	 	x 	
42 .	Okresný súd Levice 	 	 	 	x 	
43 .	Okresný súd Nové Zámky 	 	 	 	x 	
44 .	Okresný súd Topoľčany 	 	 	 	x 	
45 .	Okresný súd Banská Bystrica 	 	 	 	x 	
46 .	Okresný súd Brezno 	 	 	 	x 	
47 .	Okresný súd Lučenec 	 	 	 	x 	
48 .	Okresný súd Rimavská Sobota 	 	 	 	x 	
49 .	Okresný súd Zvolen 	 	 	 	x 	
50 .	Okresný súd Žiar nad Hronom 	 	 	 	x 	
51 .	Okresný súd Revúca 	 	 	 	x 	
52 .	Okresný súd Žilina 	1 (1o,0z) 	 	 	 	
53 .	Okresný súd Čadca 	 	 	 	x 	
54 .	Okresný súd Liptovský Mikuláš 	 	 	 	x 	
55 .	Okresný súd Martin 	 	 	 	x 	
56 .	Okresný súd Dolný Kubín 	 	 	 	x 	
57 .	Okresný súd Námestovo 	 	 	 	x 	
58 .	Okresný súd Ružomberok 	 	 	 	x 	
59 .	Okresný súd Prešov 	 	 	 	x 	
60 .	Okresný súd Bardejov 	 	 	 	x 	
61 .	Okresný súd Humenné 	 	 	 	x 	
62 .	Okresný súd Poprad 	 	 	 	x 	
63 .	Okresný súd Stará Ľubovňa 	 	 	 	x 	
64 .	Okresný súd Svidník 	 	 	 	x 	
65 .	Okresný súd Vranov nad Topľou 	 	 	 	x 	
66 .	Okresný súd Kežmarok 	 	 	 	x 	
67 .	Okresný súd Michalovce 	 	 	 	x 	
68 .	Okresný súd Rožňava 	 	 	 	x 	
69 .	Okresný súd Spišská Nová Ves 	 	 	 	x 	
70 .	Okresný súd Trebišov 	 	 	 	x 	
71 .	Konfederácia odborových zväzov Slovenskej republiky 	1 (1o,0z) 	 	 	 	
72 .	Justičná akadémia  	 	 	 	x 	
73 .	Okresný súd Košice II 	 	 	 	x 	
74 .	Okresný súd Košice-okolie 	 	 	 	x 	
75 .	Zbor väzenskej a justičnej stráže 	4 (4o,0z) 	 	 	 	
76 .	Jazykovedný ústav Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied 	 	 	 	x 	
77 .	Okresný súd Veľký Krtíš 	 	 	 	x 	
78 .	Asociácia zamestnávateľských zväzov a združení Slovenskej republiky 	1 (0o,1z) 	 	 	 	
79 .	Najvyšší súd Slovenskej republiky 	 	 	 	x 	
80 .	Národná banka Slovenska 	17 (17o,0z) 	 	 	 	
81 .	Európske spotrebiteľské centrum 	 	 	 	x 	
82 .	Ministerstvo hospodárstva Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
83 .	Právnická fakulta Univerzity Komenského v Bratislave 	 	 	 	x 	
84 .	Právnická fakulta Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach 	 	 	 	x 	
85 .	Právnická fakulta Trnavskej univerzity v Trnave 	 	 	 	x 	
86 .	Právnická fakulta Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici 	 	 	 	x 	
87 .	Krajský súd v Žiline 	 	 	 	x 	
88 .	Krajský súd v Trnave 	 	 	 	x 	
89 .	Krajský súd v Trenčíne 	 	 	 	x 	
90 .	Krajský súd v Nitre 	 	 	 	x 	
91 .	Krajský súd v Košiciach 	 	 	 	x 	
92 .	Krajský súd v Bratislave 	 	 	 	x 	
93 .	Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
94 .	Okresný súd Košice I 	 	 	 	x 	
95 .	Notárska komora Slovenskej republiky 	2 (0o,2z) 	 	 	 	
96 .	Krajský súd v Banskej Bystrici 	 	 	x 	 	
97 .	Krajský súd v Prešove 	 	 	 	x 	
98 .	Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky 	3 (3o,0z) 	 	 	 	
99 .	Ministerstvo financií Slovenskej republiky 	4 (2o,2z) 	 	 	 	
100 .	Ministerstvo školstva Slovenskej republiky 	8 (8o,0z) 	 	 	 	
101 .	Súdna rada Slovenskej republiky 	 	 	 	x 	
102 .	Ministerstvo zahraničných vecí Slovenskej republiky 	2 (2o,0z) 	 	 	 	
103 .	Ministerstvo obrany Slovenskej republiky 	3 (2o,1z) 	 	 	 	
104 .	Združenie sudcov Slovenska 	 	 	 	x 	
105 .	Národná asociácia sudkýň Slovenska  	 	 	 	x 	
106 .	Najvyšší kontrolný úrad Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
107 .	Úrad jadrového dozoru Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
108 .	Štátny dopravný úrad 	 	 	 	x 	
109 .	Odbor aproximácie práva sekcie vládnej legislatívy Úradu vlády SR 	5 (5o,0z) 	 	 	 	
110 .	Úrad vlády Slovenskej republiky 	1 (1o,0z) 	 	 	 	
111 .	Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky 	 	 	 	x 	
112 .	Štatistický úrad Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
113 .	Odbor Centrálneho verejného obstarávania 	 	 	 	x 	
114 .	Úrad pre reguláciu sieťových odvetví 	 	 	x 	 	
115 .	Ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií Slovenskej republiky 	 	 	x 	 	
116 .	Špecializovaný trestný súd 	 	 	 	x 	
117 .	Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky 	4 (4o,0z) 	 	 	 	
118 .	Slovenská obchodná a priemyselná komora 	3 (3o,0z) 	 	 	 	
119 .	Sociálna poisťovňa 	 	 	x 	 	
120 .	Slovenská asociácia poisťovní 	6 (6o,0z) 	 	 	 	
121 .	Asociácia leasingových spoločností SR 	6 (1o,5z) 	 	 	 	
122 .	Slovenská informačná služba 	1 (0o,1z) 	 	 	 	
123 .	Verejnosť 	22 (22o,0z) 	 	 	 	
124 .	Asociácia organizácií splátkového predaja SR 	6 (2o,4z) 	 	 	 	
125 .	Slovenská banková asociácia 	16 (5o,11z) 	 	 	 	
	SPOLU	133 (102o,31z) 	0 (0o,0z) 	20 	79 	

Vyhodnotenie vecných pripomienok je uvedené v tabuľkovej časti.

Vysvetlivky  k použitým skratkám v tabuľke:	
O – obyčajná	A – akceptovaná	
Z – zásadná	N – neakceptovaná	
	ČA – čiastočne akceptovaná	

Subjekt	Pripomienka	Typ	Vyh.	Spôsob vyhodnotenia	
SŠHR SR 	 
K Čl. I § 53 ods. 9: Navrhované znenie v alternatíve I. je v rozpore s podstatou záložného práva. 
Odôvodnenie: Záložné právo je definované ako právo k cudzej veci príp. k právu alebo inej majetkovej hodnote, účelom ktorého je zabezpečiť splnenie pohľadávky dlžníkom. Čo do vzniku i čo do trvania je zívislé na pohľadávke, ktorú má zabezpečovať. V prípade, že dlžník nesplní svoj záväzok včas a riadne, veriteľovi umožňuje uspokojiť svoju pohľadávku včítane príslušenstva z predmetu záložného práva. Navrhujeme vypustiť predmetné ustanovenie alebo prepracovať navrhované znenie. 	O 	A 	Uvedené ustanovenie bolo z návrhu zákona vypustené. 	
GP SR 	K čl. I - k úvodnej vete 
Pred číselné označenie zákona č. 278/1993 Z. z. a zákona č. 249/1994 Z. z. je potrebné vložiť slová „Národnej rady Slovenskej republiky“; názov zákona nemožno dodatočne zmeniť. 	O 	A 	Text primerane upravený. 	
GP SR 	K čl. I - k bodu 1 
V navrhovanom znení odporúčame vypustiť slovo „k poznámke“ (2x), odstrániť zátvorku za číselným označením odkazu (4x) a za slová „poznámka pod čiarou“ vložiť slová „k odkazu“ (2x); ide o legislatívno-technickú úpravu. 	O 	N 	Bepredmetné. Návrh textu bol zmenený.  	
GP SR 	K čl. I - k bodu 2 
S poukazom na čl. 55 ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky podporujeme zámer predkladateľa vyplývajúci z právnej úpravy uvedenej v prvej alternatíve, teda zámer, ktorý smeruje k zabezpečeniu primeranej ochrany záložných veriteľov a súčasne aj ochrany ich dlžníkov pred účelovými dražbami ich nehnuteľností, bytov či nebytových priestorov. Napriek uvedenému, navrhované riešenie nepovažujeme za systémové riešenie uvedenej problematiky; v aplikačnej praxi vyvolá zbytočné problémy. Podľa platnej právnej úpravy v občianskom súdnom konaní nemožno predsa dosiahnuť priamo realizáciu uhradzovacej funkcie záložného práva. Odporúčame, aby predkladateľ prehodnotil pripomienky, ktoré sme už opakovane uplatnili k tejto problematike a začal sa zaoberať možnosťou zavedenia právnej úpravy dražobných titulov, ktoré by bolo možné získať v skrátenom občiansko-súdnom konaní, zrušením inštitútu zabezpečovacieho prevodu práva, zrušením neprimeranej ochrany záložných veriteľov (napríklad § 151j ods. 2 Občianskeho zákonníka), prepracovaním zákona č. 527/2002 Z. z. o dobrovoľných dražbách tak, aby sa vzťahoval skutočne iba na dobrovoľné dražby (ostatné dražby by mohli vykonávať súdni exekútori, avšak len na základe dražobného titulu) atď. A len poznamenávame, že uznesenie vlády č. 480 z 1. júla 2009 nie je možné realizovať bez novelizácie Občianskeho súdneho poriadku. 

Okrem uvedeného, nechápeme, prečo v osobitnej časti dôvodovej správy k druhému bodu čl. I je uvedený návrh novely Exekučného poriadku, konkrétne, osobitné ustanovenia § 61c až § 61n o záložnej exekúcii. Takéto ustanovenia neboli predmetom medzirezortného pripomienkového konania k novele Exekučného poriadku z novembra 2009 a len ako súčasť dôvodovej správy nie sú spôsobilé na riadne pripomienkové konanie. Zásadne nesúhlasíme s takýmto postupom predkladateľa a nesúhlasíme s uvedenou právnou úpravou Exekučného poriadku ani z vecného hľadiska. Trváme na tom, aby predkladateľ dodržal legislatívny postup a umožnil pripomienkujúcim subjektom vyjadriť sa k uvedenej právnej úprave právne relevantným spôsobom. 

Táto pripomienka je zásadná.  	Z 	A 	Bezpredmetné. Predmetné ustanovenia boli z návrhu vypustené. 	
RUZ 	1. Pripomienka k Čl. I 
 
RÚZ žiada vypustiť novelizáciu Občianskeho zákonníka. 
Jedná sa o nesystémovú novelu, ktorej cieľom je znemožnenie realizácie záložného práva. Jedných z princípom inštitútu záložného práva je možnosť veriteľa speňažiť záloh, pričom úlohou štátu je vytvoriť podmienky, aby k speňaženiu došlo rýchlo a zákonnými prostriedkami. Navrhovateľ zákona svojim návrhom znemožňuje rýchly výkon záložných práv, pretože momentálne nie sú v Slovenskej republiky vytvorené podmienky umožňujúce rýchle uplatnenie práv veriteľov v občianskom súdnom konaní. Ak sa záložný veriteľ sa nedokáže v občianskom súdnom konaní domôcť predaju zálohu skôr ako prostredníctvom dobrovoľnej dražby, návrh zákona zhoršuje vymožiteľnosť práva na Slovensku. 
Prijatím novely zákona by nastala situácia, že veriteľ, ktorý zabezpečil svoju pohľadávku zo spotrebiteľského úveru záložným právom k nehnuteľnosti by bol znevýhodnený voči iným veriteľom, ktorí nie sú obmedzovaní v spôsobe domáhania sa uspokojenia svojej pohľadávky, čo je podľa nášho názoru protiústavné. 
Navrhovaná cenová regulácia je bezdôvodná. Keďže navrhovateľ nepredložil žiadne štatistiky zdôvodňujúce ekonomické opodstatnenie svojho návrhu, nie je možné viesť o tejto otázke odbornú diskusiu, pretože nepoznáme súhrnné údaje, z ktorých navrhovateľ vychádza. Cenová regulácia v civilizovaných krajinách sa však nikdy nezavádza na základe individuálneho prípadov. 
Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	ČA 	K záložnému právu pripomienka akceptovaná v celom rozsahu. 
K sankciám pripomienka neakceptovaná z dôvodu, že v prípade sankcií nejde o cenu a teda sa nejedná o cenovú regulácia. 
 	
RUZ 	2. Pripomienka k Čl. II novelizačnému bodu 3 (§ 44b a 44c) 
RÚZ navrhuje vypustiť § 44b 
Požiadavka na uzatvorenie rozhodcovskej zmluvy až po vzniku nárokov, ktoré sú medzi spotrebiteľom a dodávateľom sporné a ktoré sa nepodarilo preukázateľne urovnať vzájomnou dohodou je likvidáciu možnosti použitia rozhodcovského konania v spotrebiteľských veciach. Rozhodcovské konanie sa využíva najčastejšie v prípadoch, kedy je spotrebiteľ dlžníkom. V takejto situácii je ilúziou myslieť si, že dlžník bude ochotný uzavrieť rozhodcovskú zmluvu, ktorá urýchli a zefektívni vymáhanie tejto pohľadávky. Naopak pre správanie dlžníka v omeškaní je skôr typické jeho vyhýbanie sa komunikácii. 

Je potrebné si uvedomiť, že prijatím navrhovanej právnej úpravy vzrastú veriteľom náklady na vymáhanie pohľadávok, čo sa spätne premietne do cien poskytovaných produktov, a to najmä vo finančnom sektore. 

RÚZ navrhuje vypustiť § 44d 
Navrhovaná právna úprava neprimerane a neprípustne zvýhodňuje spotrebiteľa. Ktorý by nemal mať viac procesných práv ako iný subjekt. V tejto súvislosti dávame do pozornosti aj názor JUDr. Mareka Števčeka v článku „Limitácia náhrady škody – pohľad (rýdzo) civilistický“, ktorý poznámke uvádza, že „V poslednom čase sa však napríklad v tzv. spotrebiteľských zmluvách ochrana slabšej strany stáva až pozitívnou diskrimináciou, čo však podľa nášho názoru nie je správne. Ochrana slabšej zmluvnej strany má byť len korekciou nerovného postavenia účastníkov občianskoprávnych vzťahov, a teda sa v tomto zmysle javí len ako subzásada zásady rovnosti účastníkov občianskoprávnych vzťahov a akékoľvek odchýlky od tejto zásady sú v princípe nežiaduce a škodlivé.“ (In: Stevcek, M. Limitácia náhrady škody – pohľad (rýdzo) civilistický, Notitiae ex Academia Bratislavensi Iurisprudentiae, 2008) . 

V prípade, ak je problematická pozitívna diskriminácia v hmotnom práve, o to viac neprípustná je v práve procesnom, ktorého základnou zásadou je rovnosť účastníkov. 

Táto pripomienka je zásadná. 
 	Z 	A 	Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
MPSVR SR 	K predkladacej správe a dôvodovej správe 
Odporúčame v časti B. nahradiť slová „spotrebiteľských veciach“ slovami „spotrebiteľských vecí“. 
Odôvodnenie: 
Ide o gramatickú pripomienku. 
 	O 	N 	Ide o poukázanie predkladateľa na zamedzenie jednej z foriem úžerných praktík v spotrebiteľských veciach, teda vo vzťahoch dodávateľ verzus spotrebiteľ (B2C). 	
MPSVR SR 	K Čl. I bodu 1 
Odporúčame vypustiť spojku „a“ za zvratným zámenom „sa“. 
Odôvodnenie: 
Z dôvodu nadbytočnosti. 

 	O 	A 	Text primerane upravený. 	
MPSVR SR 	K Čl. I bodu 2 
Odporúčame v prvej ako i druhej alternatíve návrhu zákona vypustiť slová „byt a nebytový priestor“. 
Odôvodnenie: 
Z dôvodu nadbytočnosti nakoľko podľa § 119 ods. 2 zákona č. 40/1964 Zb. Občianskeho zákonníka v znení neskorších predpisov nehnuteľnosťami sú pozemky a stavby spojené so zemou pevným základom. 

 	O 	A 	Bezpredmetné. Uvedené ustanovenia boli z návrhu zákona vypustené. 	
MPSVR SR 	K doložke o posúdení vplyvov 
Odporúčame doložku o posúdení vplyvov doplniť o šiesty bod týkajúci sa vplyvov na informatizáciu spoločnosti v súlade so Smernicou na prípravu a predkladanie materiálov 
na rokovanie vlády Slovenskej republiky schválenú uznesením vlády Slovenskej republiky č. 512 z 13.06.2001. 
 	O 	A 	Text primerane upravený. 	
SAK 	Návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 40/1964 Zb. Občiansky zákonník v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení zákona č. 244/2002 Z. z. o rozhodcovskom konaní v znení neskorších predpisov  
K Čl . II. 

K bodu 1 (§ 12 ods. 1): 

V súčasnosti existuje niekoľko stálych rozhodcovských súdov (ďalej len „SRS“), ktoré boli zriadené zákonom, resp. na základe zákona. Tieto SRS normálne fungujú v Slovenskej republike na rovnocennej úrovni, ako iné SRS, zriadené „bežnými“ právnickými osobami. Navrhované doplnenie však samo o sebe možno akceptovať. 

Avšak konštatácia predkladateľa v dôvodovej správe, že uvedeným doplnením sa otvára priestor pre vyčlenenie niektorých druhov rozhodcovských sporov do pôsobnosti stálych rozhodcovských súdov, je nebezpečná a škodlivá. Pokiaľ by predkladateľ v budúcnosti pristúpil k takejto úprave, došlo by k vzniku dvoch „kategórií“ rozhodcovských súdov, pričom jedny by boli neodôvodnene zvýhodňované na úkor druhých. Zaviedla by sa nerovnosť stálych rozhodcovských súdov. 

Vzhľadom na skutočnosť, že tieto privilegované stále rozhodcovské súdy by boli zriaďované, zrušované zákonom a teda z vôle zákonodarcu a tým i ovládané štátom, došlo by k opätovnému zavedeniu „štátnej“ arbitráže („znárodneniu“ rozhodcovského konania) pod absolútnou kontrolou štátu. Nesporne by takéto stále rozhodcovské súdy mali ex lege zabezpečený stály prísun agendy, teda by došlo k vytváraniu neprirodzeného štátneho monopolu v niektorých typoch rozhodcovských sporov. Otvárajú sa tým i ďalšie otázky, ako je financovanie takýchto SRS, ustanovovanie jeho vedenia, voľba a ustanovovanie rozhodcov v sporoch, možných zásahov štátu do konkrétnych rozhodcovských konaní apod. 

Takýmto spôsobom v spojení s deklarovanými úmyslami predkladateľa dochádza k absolútnej negácii rozhodcovského konania ako súkromnoprávneho riešenia sporov. 

Pokiaľ možno súhlasiť s navrhovaným znením ustanovenia, absolútne a zásadne nemožno súhlasiť so zámermi, ktoré predkladateľ uvedeným ustanovením sleduje. 

K bodu 2 (§ 12 ods. 7 až 10): 

K ods. 7: 

Navrhovaná povinnosť zasahuje do dôvernosti rozhodcovského konania ako základnej zásady, na ktorej toto konanie spočíva. Navyše, keďže SRS nie je účastníkom konania o preskúmanie rozhodcovského rozsudku všeobecným súdom, ani exekučného konania, je uvedené ustanovenie v praxi nevykonateľné. SRS nemá vždy možnosť dozvedieť sa o „zrušení rozhodcovského rozsudku“, pokiaľ mu nie je vec vrátená na nové rozhodcovské konanie. SRS už vôbec nemá legálnu možnosť dozvedieť sa o zastavení exekúcie alebo o odmietnutí udelenia poverenia na vykonanie exekúcie. Účastník konania nemá povinnosť SRS o tejto skutočnosti informovať, pričom SRS neinformuje ani všeobecný súd, ktorý v takejto veci rozhoduje. Pre SRS je teda táto povinnosť nesplniteľná. Hoci v závere ustanovenia sa zakotvuje subjektívna skutočnosť „dozvedenia sa“ zo strany SRS, pre vykonateľnosť tohto ustanovenia je potrebné zaviesť do O.s.p. recipročnú povinnosť všeobecných súdov zasielať svoje rozhodnutia v uvedených veciach i SRS. 

Otázku vyvoláva i použitie pojmu „pochybenie“ ako dôvodu pre vznik takejto povinnosti SRS. Tento pojem nie je nijako definovaný. Dôvody pre zrušenie rozhodcovského rozsudku všeobecným súdom sú jasne definované v § 40 ods. 1 ZoRK. „Pochybenie“ SRS však medzi nimi nie je. 

Navrhujeme uvedené ustanovenie spresniť a do O.s.p. zaviesť vyššie uvedenú povinnosť pre všeobecné súdy. Za týchto podmienok možno navrhované ustanovenie akceptovať. 

K ods. 8: 

Navrhovaná zodpovednosť je podľa nášho názoru koncipovaná ako objektívna, bez ohľadu na zavinenie. Takáto zodpovednosť je neodôvodnená a nie je možné spravodlivo žiadať od SRS, aby zodpovedal za takéto porušenie. 

SRS nemá žiadnu zákonnú možnosť zasahovať do činnosti a rozhodovania svojich rozhodcov. Práve naopak, rozhodca musí byť pri rozhodovaní v rozhodcovskom spore nezávislý a nestranný a nikto nemôže do jeho činnosti zasahovať (obdobne ako u sudcu všeobecného súdu). Navyše, rozhodca nie je v pracovnoprávnom vzťahu alebo v obdobnom právnom vzťahu k SRS a SRS nemá žiadnu zákonnú možnosť vymáhať od rozhodcu spôsobenú škodu. Vytvára sa absurdná situácia, kedy na jednej strane teda SRS nesmie zasahovať do činnosti a rozhodovania rozhodcu, na strane druhej však zodpovedá za jeho činnosť a rozhodnutia. 

Takáto právna úprava nemá obdobu ani v systéme všeobecného súdnictva v Slovenskej republike. Analogicky sa v tejto súvislosti ponúka otázka, v koľkých prípadoch bola od nadobudnutia účinnosti zákona č. 514/2003 Z. z. o zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone verejnej moci „zosobnená“ sudcovi všeobecného súdu škoda, ktorú spôsobil svojim nezákonným rozhodnutím alebo nesprávnym úradným postupom (najmä prieťahmi v konaní). 

S navrhovaným znením nemožno bez rozsiahlejšej právnej úpravy postavenia SRS a jeho vzťahu k svojmu rozhodcovi súhlasiť. 

K ods. 9: 

K navrhovanému ustanoveniu možno primerane použiť pripomienky k odseku 8, uvedené vyššie. Do úvahy sa tu pritom opätovne neberie zodpovednosť za zavinenie ako základný rozlišujúci znak pre vznik zodpovednosti za škodu. Objektívna zodpovednosť nie je v týchto prípadoch na mieste. 

Navyše, uvedené ustanovenie bude v praxi veľmi obtiažne naplniteľné. Komerčné poisťovne nikdy neboli a nie sú ochotné poskytovať poistenie pre zodpovednosť za škodu spôsobenú rozhodovacou činnosťou. Z tohto dôvodu do dnešného dňa neexistuje napr. poistný produkt poistenia sudcov všeobecných súdov na zodpovednosť za škodu spôsobenú pri výkone ich sudcovskej činnosti alebo poistenie zamestnancov správnych orgánov na zodpovednosť za škodu spôsobenú ich nezákonnými rozhodnutiami alebo nesprávnym úradným postupom v správnych konaniach. 

Tým, že komerčné poisťovne nebudú ochotné takéto poistenie poskytnúť alebo vôbec ponúknuť, dôjde de facto k likvidácii takmer všetkých SRS (s výnimkou tých, ktoré budú dotované „inými“ subjektami) a rozhodcovského konania v Slovenskej republike. 

Uvedené ustanovenie je v praxi nerealizovateľné z dôvodov mimo vôle SRS. Z tohto dôvodu s ním zásadne nemožno súhlasiť. 

K ods. 10: 

Hoci je zrejmý úmysel predkladateľa v tejto veci a nesporne s ním možno súhlasiť, uvedené ustanovenie vôbec nerieši situácie, ktoré sa predkladateľ snaží pokryť a postihnúť. 

Po zrušení SRS takýmto spôsobom nič nebráni zriaďovateľovi takéhoto „vadného“ SRS zriadiť iný – nový SRS, a to dokonca s rovnakým názvom. Prípadne, založiť inú právnickú osobu, ktorá zriadi nový SRS. V tomto môžu dokonca pôsobiť tí istí ľudia, ktorí pôsobili v pôvodnom-zrušenom SRS a môže opätovne po istú dobu dochádzať k porušovaniu práv spotrebiteľa. 

K bodu 3 (Ôsma časť): 

Ustanovenia novonavrhovanej Ôsmej časti ZoRK obsahujú prvky, ktoré nemajú obdobu v právnych úpravách rozhodcovského konania v európskych štátoch, sú nesystémové, narúšajú dlhodobo budované a všeobecne uznávané tradície arbitráže a zasahujú do „súkromnej povahy“ arbitráže a zmluvnej voľnosti účastníkov rozhodcovského konania. 

Navyše podľa nášho názoru sú v zásadnom rozpore so všeobecnými zásadami občianskeho súdneho konania (ergo rozhodcovského konania) a sú v rozpore s § 17 ZoRK. 

Rovnako z legislatívno-technického hľadiska sú ustanovenia nesprávne zaradené, keďže ide o výnimky zo zásad zakotvených vo všeobecnej časti ZoRK, t.j. v prvej až tretej časti ZoRK. Pritom ide o rôzne ustanovenia hmotnoprávnej i procesnej povahy, ktoré svojim zaradením do jednej osobitnej časti ZoRk narúšajú jeho systematiku. 

Uvedené osobitné hmotnoprávne ustanovenia o právnom úkone navyše neriešia otázku platnosti rozhodcovských zmlúv (doložiek) uzatvorených pred nadobudnutím účinnosti predkladanej novely. Mám za to, že v zmysle zásady zákazu retroaktivity právnej normy nemôžu byť platne uzatvorené rozhodcovské zmluvy pred nadobudnutím účinnosti predmetnej novely jej ustanoveniami dotknuté. Tým sa opätovne neguje úmysel, ktorý predkladateľ predmetnou novelou sleduje. 

K § 44a: 

Navrhované ustanovenie je z hľadiska historického vývoja typov rozhodcovského súdnictva a rozhodcovského konania absolútne nesystémové. Okrem toho, že vytvára prvotnú nerovnosť rôznych typov rozhodcovského súdnictva, vytvára priestor pre ďalšiu diferenciáciu a nerovnosť v budúcnosti (napr. pri zverení týchto sporov len do právomoci SRS zriadených zákonom). 

Navyše, uvedené ustanovenie, keďže zakotvuje „osobitnú vecnú príslušnosť“ pre rozhodovanie spotrebiteľských sporov, je legislatívno-technicky nesprávne zaradené a malo by byť súčasťou ustanovenia § 1 ZoRK. 

K § 44b: 

Navrhované ustanovenie neodôvodnene vytvára osobitný druh rozhodcovského konania, ktoré sa riadi zvláštnymi pravidlami, ktoré z hľadiska doterajšej koncepcie rozhodcovského konania, ako i jej historického vývoja. 

V právnom poriadku Slovenskej republiky existujú osobitné výnimky, kedy sa vyžaduje, aby právny úkon bol urobený na osobitnej listine alebo aby právny akt bola pre vonkajší svet vyhotovená v listinnej podobe v osobitnej forme . Ide napr. o cenné papiere, zmenky, autoritatívne rozhodnutia orgánov verejnej moci, úradné doklady apod. V takýchto prípadoch, pre osobitné zákonné požiadavky na formu takéhoto právneho úkonu alebo právneho aktu, je požiadavka osobitnej listinnej formy odôvodnená. V prípade rozhodcovskej doložky však navrhovaná požiadavka nie je na mieste. 

Pre zabezpečenie ochrany práv spotrebiteľov by v danom prípade postačovalo, aby sa pre prípady rozhodcovskej zmluvy (alebo doložky) v spotrebiteľských sporoch napr. zaviedli do § 4 ZoRK osobitné náležitosti rozhodcovskej zmluvy, najmä: podpis spotrebiteľa musí byť na tej istej listine, kde je dojednaná rozhodcovská zmluva, rozhodcovská zmluva (doložka) musí obsahovať spôsob ustanovenia rozhodcu alebo voľbu SRS, jediného rozhodcu nemôže ustanoviť len jedna zo strán apod. 

K § 44d, § 44e a § 44g: 

Navrhované ustanovenia zásadným spôsobom narúšajú jednoinštančnosť rozhodcovského konania ako základnú zásadu, na ktorej toto konanie spočíva. Dokonca zavádzajú až trojinštančné konanie, čo nie je štandardom ani vo všeobecnom súdnictve na základe ustanovení O.s.p. 

Ustanovením § 44d ods. 1 sa opätovne narúša zásada rovnosti a zásada zmluvnej voľnosti účastníkov rozhodcovského konania. Z dikcie ustanovenia „Spotrebiteľ označí rozhodcu...“ totiž nepriamo vyplýva, že takýto návrh na preskúmanie môže podať len spotrebiteľ. Je tu evidentné neodôvodnené zvýhodňovanie spotrebiteľa na úkor druhej zmluvnej strany a obmedzenie zmluvnej slobody. 

Uvedenými ustanoveniami dôjde nesporne k zásadnému zhoršeniu vymožiteľnosti práva v Slovenskej republike. 

K § 44f , § 44h a § 44i: 

- bez pripomienok 

K bodu 4 (§ 54b): 

ZoRk má povahu právnej úpravy, ktorá obsahuje ustanovenia hmotnoprávneho i procesného charakteru. Prechodné ustanovenie však upravuje len ustanovenie procesného charakteru. Vôbec nerieši napr. otázku platnosti rozhodcovských zmlúv, uzatvorených pred nadobudnutím účinnosti predmetnej novely. Je nevyhnutné uvedené askepty zohľadniť a doplniť. Pozri tiež pripomienky k bodu 3 návrhu. 

 	Z 	A 	Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
KOZ SR 	Návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 40/1964 Zb. Občiansky zákonník v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení zákona č. 244/2002 Z.z. o rozhodcovskom konaní v znení neskorších predpisov 

Konfederácia odborových zväzov SR nemá pripomienky k návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 40/1964 Zb. Občiansky zákonník v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení zákona č. 244/2002 Z.z. o rozhodcovskom konaní v znení neskorších predpisov. 

 	O 	A 	 	
ZVJS 	K Čl. I, bodu 1.: 
Za slovami „ § 53 ods. 6 sa“ navrhujeme vypustiť spojku „a“. 
Odôvodnenie: legislatívno-technická úprava. 

 	O 	A 	Text primerane upravený. 	
AZZZ SR 	k predloženému návrhu zákona 
Ad zmena Občianskeho zákonníka 
Navrhovaná zmena Občianskeho zákonníka úplne popiera ideu pružného uplatňovania majetkových práv zakotvenú v zákone o dobrovoľných dražbách. Ak štát na jednej strane jasne, zrozumiteľne a tvrdo definuje podmienky pre uspokojenie pohľadávok veriteľov cestou dobrovoľnej dražby, tak na druhej strane touto novelou štát predlžuje veriteľovi čas potrebný pre uspokojenie pohľadávky veriteľa zabezpečenej záložným právom (veriteľ je povinný najprv absolvovať súdne konanie na štátnom súde a až následne môže veriteľ iniciovať exekučné konanie). 
Podnikatelia, ktorých podnikateľská činnosť je zameraná na spotrebiteľa, budú po účinnosti navrhovanej novely znášať vyšší objem pohľadávok voči nebonitným spotrebiteľom – t.j. podnikatelia budú úverovať nebonitných spotrebiteľov dlhšie. 

Navrhovaná novela Občianskeho zákonníka má aj nasledovné formálnoprávne nedostatky resp. v praxi nevykonateľné/ťažko vykonateľné ustanovenia: 
• V znení odseku 9 sa predmet záložnej zmluvy definuje ako „nehnuteľnosť, byt a nebytový priestor“. Správne by malo byť uvedené „nehnuteľnosť, byt alebo nebytový priestor“, nakoľko spotrebiteľ v praxi nevlastní aj nehnuteľnosť aj byt a aj nebytový priestor, ktorým zabezpečí spotrebiteľské plnenie 
• V znení odseku 9 (alternatíva II) je možné uskutočniť dobrovoľnú dražbu za splnenia podmienky, ak „hodnota zálohu neprevyšuje výšku istiny pohľadávky o viac ako jednu pätinu“. Kto a akým spôsobom bude oprávnený určiť hodnotu zálohu. Budú to len súdni znalci v oblasti oceňovania nehnuteľností alebo sú prípustné aj iné ocenenia? 

Ad zmena zákona o rozhodcovskom konaní 
Navrhovaná novela zákona o rozhodcovskom konaní podporuje súčasnú tendenciu v oblasti justície, a to tendenciu vytlačiť rozhodcovské konanie na okraj záujmu a preferovať súdne konanie vykonávané štátnymi súdmi. Tomu zodpovedá aj navrhované ustanovenie § 12 ods. 7 zákona o rozhodcovskom konaní, kde rozhodcovské súdy majú povinnosť na svojej internetovej stránke evidovať svoje rozsudky, i) ktoré boli zrušené štátnym súdom, ii) ktorých výkon exekúcie bol zastavený z dôvodu zrušenia a iii) na ktoré nebolo udelené povolenie na výkon exekúcie. 
V súčasnosti štátne súdy častokrát nevydávajú povolenie na výkon exekúcie na základe rozhodcovských rozsudkov, a to bez existencie skutočného dôvodu. Teda v konečnom dôsledku víťaznému účastníkovi arbitrážneho konania spôsobia exekučné štátne súdy prieťahy, nakoľko jediným opravným prostriedkom proti bezdôvodnému nevydaniu exekučného povolenia je žaloba na Ministerstvo spravodlivosti SR, následne Ústavný súd SR a potom európske súdne inštitúcie. 

Navrhovaná úprava spotrebiteľských a pracovnoprávnych arbitrážnych sporov úplne vylučuje ich použitie v praxi, nakoľko takéto arbitrážne rozsudky bude vždy možné preskúmať štátnym súdom, a to bez uvedenia konkrétnejších dôvodov. Podaním žaloby na štátny súd sa vždy odkladá vykonateľnosť arbitrážneho rozsudku. 

Navrhovaná novela zákona o rozhodcovskom konaní má aj nasledovné formálnoprávne nedostatky: 
• V znení § 44b v odseku 3 sa pri spotrebiteľovi uvádza miesto podnikania, to však zo zákonnej definície spotrebiteľa podľa Občianskeho zákonníka nie je možné – spotrebiteľ je fyzická osoba, ktorá pri uzatváraní a plnení spotrebiteľskej zmluvy nekoná v rámci predmetu svojej obchodnej činnosti alebo inej podnikateľskej činnosti 
 	Z 	ČA 	K článku I: 
Pripomienka akceptovaná. 

K článku II: 
Bezpredmetné. Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
NBS 	 
3. K čl. I bodu 2 (§ 53 ods. 9 a 10) 
Z alternatívy 1 vyplýva, že predkladateľ navrhuje návrat stavu výkonu záložného práva spôsobom podľa úpravy platnej do roku 2002. V tejto súvislosti uvádzame, že komplexná novelizácia záložného práva z roku 2002, ktorej súčasťou bol aj nástroj zvýšenia vymožiteľnosti práva bol požiadavkou Svetovej banky na zvýšenie vymožiteľnosti práva na Slovensku, ktorá bola považovaná za veľmi nízku. Sťažená vymožiteľnosť práva aj z dôvodu dĺžky súdnych konaní tvorí závažnú prekážku ekonomického rozvoja. Hlavným dôvodom navrhovanej úpravy je neprimeranosť realizácie záložného práva zo strany záložných veriteľov. V tejto súvislosti chýbajú dopadové štúdie na celé spektrum záložných veriteľov, pretože drvivá väčšina trhu založených pohľadávok je tvorená bankami, kde neevidujeme sťažnosti na neprimerané realizácie. Len malá časť trhu založených pohľadávok pripadá na nebankové spoločnosti a ostatných záložných veriteľov. Celkovo koncepcia vychádzajúca zo spotrebiteľských zmlúv nie je podľa nášho názoru správna, keďže navrhovateľ má primárny záujem postihnúť najmä také realizácie záložného práva, ktoré sú vykonávané nebankovými spoločnosťami, spoločenstvami vlastníkov bytov alebo správcami, na ktoré tento návrh úplne zabúda, pričom najväčšie rozdiely medzi hodnotou zálohu a pohľadávkou sú práve pri týchto kategóriách. Návrh by podľa nášho názoru bolo potrebné prepracovať a doplniť dopadovými štúdiami a štatistikami, aby bol postihnutý primárne zámer sledovaný prekladateľom a nebolo potrebné právnu úpravu čoskoro novelizovať a aby postihoval výlučne ten segment, ktorý kritické realizácie záložného práva realizuje bez toho, aby bola narušená vymožiteľnosť práva a efektívne vymáhanie pohľadávok dohliadaných finančných inštitúcií. NBS zastáva stanovisko, že takýto návrh v oboch alternatívach môže výrazne ohroziť poskytovanie úverov z pohľadu bánk, keďže tieto budú nútené zakomponovať do svojich kalkulácii dlhotrvajúce súdne spory, s tým spojené vytváranie a dlhodobé udržovanie opravných položiek a podstatne zvýšenú nákladnosť realizácie. To môže v konečnom dôsledku viesť k plošnému zvýšeniu úrokových sadzieb a sprísneniu kritérií na poskytovanie úverov. Uvedené je tak aj v priamom rozpore s požiadavkou vlády na komerčné banky a celkovo bankový sektor uľahčiť prístup obyvateľstva k úverom. Je pochopiteľné, že zjednodušenie prístupu predpokladá efektívne nástroje vymožiteľnosti práva, za ktoré nemožno považovať s ohľadom na priemernú dĺžku sporov také nástroje, ktoré nadbytočne implementujú do systému už aj tak kapacitne preťažené súdy. Navrhované zavedenie exekučných záložných žalôb nespĺňa podľa nášho názoru požiadavku efektívnosti najmä s ohľadom na známe výhrady odbornej verejnosti ako aj Svetovej banky na stav spred roku 2002. Navrhovaná úprava nerieši rýchlosť konania súdov a ani ju nevie zabezpečiť. Vystaviť veriteľov riziku vymáhania zabezpečených pohľadávok v horizonte niekoľkých rokov (súdne konania v prípade námietok sú viac ako prezumovateľné a následné dlhotrvajúce exekúcie) popiera samotný inštitút záložného práva a jeho zabezpečovaciu a uhradzovaciu funkciu, pretože tú vôbec neplní a záložné právo sa stane nadbytočným inštitútom, keďže efektívnejšie bude spisovanie notárskych zápisníc ako exekučných titulov, kde aj tieto náklady prenesú veritelia na dlžníkov. Elimináciu tak dlhodobého a osvedčeného zabezpečovacieho inštitútu akým záložné právo bezpochyby je, považujeme za neprípustné a návrh navrhujeme prepracovať spôsobom, ktorý bude reflektovať zabezpečovaciu a uhradzovaciu funkciu záložného práva a požiadavku na efektívnosť vymáhania práva. Sme toho názoru, že navrhovateľ má aj iné nástroje, ktorými by mohol kontrolovať činnosť realizácie záložného práva. V súvislosti s poznámkou na realizáciu záložného práva formou priameho predaja navrhujeme, tento podľa nášho názoru netransparentný spôsob, nahradiť formami verejného ponukového konania a stanoviť jeho pravidlá. Ďalším negatívnym dôsledkom návrhu, ktorý nezohľadňuje dĺžku realizácie, je zbytočné zvyšovanie dlhu u delikventných dlžníckych subjektov, ktoré v konečnom dôsledku zvyšuje ich dlh a na druhej strane pohľadávku veriteľa (poznámka: v prípade bánk vytváranie dlhodobých opravných položiek). Zvyšovanie dlhu pre dlžníkov však nebude v dôsledku návrhu spojené len so zvyšovaním úrokov v čase, ale aj zvyšovaním nákladov realizácie, ktoré môže výrazne a zbytočne zaťažiť dlžníkov. V neposlednom rade návrh nepočíta s tým, že bankový sektor pre agendu takého rozsahu bude musieť v rámci žalôb involvovať do procesu advokátov (trovy právneho zastúpenia), uhrádzať súdne poplatky a uhradiť odmenu a náklady exekútora. Uvedené znamená, že návrh ministerstva, ktorého účelom je mimo iného chrániť dlžníkov, ich naopak zvýšene zaťaží oproti terajším spôsobom. 

Alternatívu 1 navrhujeme vypustiť ako celok, keďže sú s ňou spojené vyššie uvedené negatíva. 

Alternatíva 2 umožňuje realizáciu záložného práva tak formou OSP ako formou dražieb, avšak len v tých prípadoch, kedy hodnota zabezpečenia neprevyšuje hodnotu pohľadávky bez príslušenstva o viac ako 20 % (1/5 hodnoty). Pre porovnanie nekonformnosti navrhnutých úprav podľa predloženého návrhu zákona s existujúcimi ustanoveniami Občianskeho zákonníka možno uviesť nasledujúce existujúce ustanovenie § 556 o zábezpekách: 
„Nikto nie je povinný prijať vec alebo právo ako zábezpeku do sumy vyššej, než koľko sú dve tretiny ich odhadnej ceny.“. 
Uvedené ustanovenie § 556 Občianskeho zákonníka je premietnutím požiadavky primeranosti zabezpečenia vo vzťahu k výške pohľadávky z pohľadu veriteľa a návratnosti jeho pohľadávky. Banky v rámci poskytovania hypoték podľa zákona o bankách nie sú v rámci tejto regulácie oprávnené poskytnúť vyššie prostriedky ako 70 % z hodnoty nehnuteľného zálohu. 

Porovnaním navrhovanej úpravy a citovaného existujúceho ustanovenia ako aj častí týkajúcich sa bankovej regulácie v prípade hypoték, možno konštatovať, že rovnako alternatíva 2 z hľadiska výšky pomeru nezodpovedá súčasnej platnej legislatíve a rovnako ako alternatíva 1 by ochromila realizáciu záložného práva. V tejto súvislosti však musíme ďalej podotknúť, že požiadavka na dostatočné zabezpečenie úverov v bankách je jednou z primárnych požiadaviek Európskej únie na účely ozdravenie bankového sektora, pričom sa zvažuje až 60 % hranica na poskytnutie prostriedkov. Za takejto situácie by nebolo možné realizovať v krátkom časovom horizonte z pohľadu bánk ani jedno záložné právo. Celkovo nepovažujeme za vhodné zakomponovanie bezproblémového bankového sektora (poznámka: čo sa týka realizácie záložných práv) do limitácií realizácie záložného práva, keďže bankový sektor má svoje vlastné regulačné (napríklad zákon č. 492/2009 Z. z. o platobných službách a o zmene a doplnení niektorých zákonov, zákon č. 483/2001 Z. z. o bankách a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov) a kontrolné mechanizmy (Národná banka Slovenska) do navrhovanej právnej úpravy. 
Podľa nášho názoru je potrebné sústrediť legislatívny návrh s týmto zámerom na nebankové subjekty a spoločenstvá vlastníkov bytov alebo správcov a na priame predaje, ktoré považujeme rovnako za netransparentné. Zámer zákona považujeme za dobrý, avšak jeho prevedenie má vážne nedostatky s ešte vážnejším negatívnym dopadom. K navrhnutým úpravám treba ďalej uviesť, že navrhnutými úpravami sa vytvárajú dve skupiny veriteľov a dlžníkov, a to jednak skupinu tých veriteľov a dlžníkov, ktorí medzi sebou uzatvorili tzv. spotrebiteľskú zmluvu, a jednak skupinu ostatných veriteľov a dlžníkov. Riziko predaja zálohu, ktorého hodnota významne prevyšuje hodnotu zabezpečenej pohľadávky, by hrozilo aj pri vzťahoch, ktoré nevznikli zo spotrebiteľských zmlúv. Rukolapným príkladom je zákonné záložné právo, ktoré vzniká na základe zákona č. 182/1993 Z. z. o vlastníctve bytov a nebytových priestorov. Podľa § 15 tohto zákona na zabezpečenie pohľadávok vzniknutých z právnych úkonov týkajúcich sa domu, spoločných častí domu, spoločných zariadení domu a príslušenstva a na zabezpečenie pohľadávok vzniknutých z právnych úkonov týkajúcich sa bytu alebo nebytového priestoru v dome, ktoré urobil vlastník bytu alebo nebytového priestoru v dome, vzniká zo zákona k bytu alebo k nebytovému priestoru v dome záložné právo v prospech spoločenstva vlastníkov bytov a nebytových priestorov; ak sa spoločenstvo nezriaďuje, vzniká zo zákona záložné právo v prospech ostatných vlastníkov bytov a nebytových priestorov. Výška hodnoty týchto pohľadávok je v zjavnom nepomere voči hodnote zálohu. Pritom ide o záložné právo vznikajúce zo zákona, ktorého vzniku záložca nemôže zabrániť, na rozdiel od zmluvného záložného práva zabezpečujúceho pohľadávku zo spotrebiteľskej zmluvy. Záložcami sú v prípade uvedeného zákonného záložného práva tí istí spotrebitelia – občania, ktorí sa na základe spotrebiteľských zmlúv zadlžujú v bankách alebo nebankových spoločnostiach a splnenie svojich záväzkov zabezpečujú záložným právom k svojmu bytu, respektíve nebytovému priestoru. Navrhovaná úprava tak nezohľadňuje najrizikovejšiu kategóriu popri nebankových spoločnostiach. 
Navrhovaná novela tiež neobsahuje prechodné ustanovenia riešiace jej vplyv na existujúce právne vzťahy, preto pôsobí retroaktívne, teda vzťahuje sa aj na záložné zmluvy uzatvorené pred predpokladanou účinnosťou tejto novely, čo možno považovať s ohľadom na už vzniknuté práva za protiústavné a je potrebné doriešiť existenciu vzťahov vzniknutých do účinnosti (napríklad novela by bola účinná len na záložné práva, ktoré vzniknú po jej vstupe do účinnosti). Možnosť záložného veriteľa uspokojiť svoju pohľadávku len v občianskom súdnom konaní by tiež znamenala pre súdy zvýšenie objemu podaných návrhov v tejto oblasti, zaťaženie súdov a predlženie súdneho procesu. Zároveň súdne konanie znamená pre dlžníka v prípade neúspechu nemalé finančné náklady vo forme trov konania (súdny poplatok a trovy právneho zastúpenia, prípadne náklady znaleckého dokazovania). Predpokladáme, že vzhľadom na finančnú náročnosť celého súdneho procesu by nebolo v záujme dlžníka viesť takýto spor a tak „umelo“ zvyšovať svoju zadlženosť voči záložnému veriteľovi. V tejto súvislosti si zároveň dovoľujeme poukázať na skutočnosť, že prípadné náklady exekučného konania pri dražbe nehnuteľnosti sú v porovnaní s nákladmi dražobníka podľa zákona o dobrovoľných dražbách oveľa vyššie. V prípade ak zákonodarca vidí problém v činnosti dražobných spoločností, ktoré vznikli na základe zákona č. 527/2002 Z. z. o dobrovoľných dražbách, a ktorých vznik umožnil práve zákonodarca zakotvením možnosti viesť výkon záložného práva predajom na dobrovoľnej dražbe a to v rámci zvýšenia vymožiteľnosti práva na Slovensku, bolo by vhodnejšie prísnejšie regulovať a kontrolovať ich činnosť. V tejto súvislosti by bolo vhodné predložiť štatistiku celkového počtu dobrovoľných dražieb od roku 2003 doteraz v porovnaní so spormi o neplatnosť dražieb (počty sporov) a údaj o právoplatne skončených konaniach, ktorých výsledkom bolo vyhlásenie dražby za neplatnú. 

Ďalej z terminologického hľadiska z navrhovanej alternatívy 2 (§ 53 ods. 9) nie je zrejmé 
– či zákonodarca mal na mysli pomer pohľadávky a hodnoty zálohu v čase uzatvorenia záložnej zmluvy alebo v inom čase rozhodnom pre výkon záložného práva (napríklad v čase vyhlásenia dražby oznámením o dražbe, pretože hodnota zálohu sa v čase môže zásadne meniť), 
– čo sa myslí hodnotou zálohu; hodnota zálohu môže byť určená znaleckou cenou, výškou najnižšieho podania alebo cenou, za ktorú je vydražená. Predložená zákonná úprava tiež nepočíta s možnosťou, že počas dražby dôjde k zvýšeniu ceny draženej nehnuteľnosti nad navrhovanú hranicu 120 % pohľadávky (zvýšením vyvolávacej ceny ďalšími podaniami účastníkov dražby môže dôjsť k zmene pomeru hodnoty pohľadávky a draženej nehnuteľnosti a k prekročeniu stanoveného pomeru podľa navrhovaného znenia § 53 ods. 9, hoci napríklad v čase vyhotovenia oznámenia o dražbe bol tento pomer v súlade s navrhovaným ustanovením § 53 ods. 9); navrhovaným určením pomeru medzi hodnotou nehnuteľnosti a hodnotou zálohu sa zároveň vytvorí možnosť dlžníkov špekulovať so splácaním úveru, keďže v určitej fáze splácania úveru môže dôjsť k takému vzájomnému pomeru, kedy uskutočnenie dražby bez súdneho rozhodnutia je v rozpore so zákonom a možnosti záložného veriteľa uspokojiť sa zo zálohu sú sťažené; nedostatočná špecifikácia preto vytvára neprimeraný priestor pre špekulácie s realizáciou záložného práva. 
V obidvoch navrhovaných alternatívach § 53 ods. 9 nepovažujeme za správnu nasledovnú formuláciu „ak je predmetom záložnej zmluvy nehnuteľnosť, byt a nebytový priestor ...“. Nehnuteľnosť je predmetom zálohu a nie samotnej záložnej zmluvy, ktorej predmetom je zriadenie záložného práva. 

Záverom možno celkovo konštatovať, že navrhovaná novela svojimi ustanoveniami nenapĺňa zámer zákonodarcu deklarovaný v dôvodovej správe ani v odporúčaní Európskej únie. Prijatím novely by mohlo dôjsť k 
– poškodeniu samotného spotrebiteľa (predraženie úverov, ich nižšia dostupnosť, zvyšovanie ostatných nákladov – trovy konania), 
– poškodeniu a diskriminácii určitej skupiny záložných veriteľov najmä bánk, ktorých sa neprimeraná realizácia záložných práv nedotýka, 
– znefunkčneniu inštitútu záložného práva, ktorý by bol suplovaný notárskymi zápisnicami vo forme exekučných titulov, 
– podstatnému zhoršeniu vymožiteľnosti práva veriteľov, 
– diskriminácii záložného práva ako prostriedku zabezpečenia záväzkov, 
– zvýšeniu zaťaženiu činnosti súdov, 
– právnej neistote účastníkov zmluvných vzťahov (nejasnosťou pojmov, retroaktivita, neexistencia prechodných ustanovení). 

 	O 	A 	Pripomienka akceptovaná, ustanovenie o záložnom práve vypustené. 	
NBS 	 
K čl. I bodu 1(§ 53 ods. 6) 
V navrhnutom čl. I bode 1 navrhujeme predloženú úpravu § 53 ods. 6 pozmeniť takto: 
„V § 53 ods. 6 sa vypúšťa odkaz 1a a poznámka pod čiarou k odkazu 1a.“: 
Obdobne v navrhnutom čl. I bode 2 (pre prípad, že celý tento bod by nebol vypustený na základe uplatnených pripomienok) tiež navrhujeme v predloženej úprave § 53 ods. 9 slová „podľa osobitných predpisov2e)“ nahradiť slovami „podľa Občianskeho súdneho poriadku“ bez dopĺňania pôvodne navrhnutého odkazu 2e a poznámky pod čiarou k odkazu 2e. 
Odôvodnenie: Podľa zaužívanej legislatívnej techniky by sa v kódexoch (vrátane Občianskeho zákonníka) nemali používať odkazy a poznámky pod čiarou k odkazom, ale odkaz na osobitné predpisy by sa mal byť primerane slovne konkretizovaný primeraným vecným vymedzením osobitných predpisov priamo v texte (znení) jednotlivých „odkazujúcich“ ustanovení kódexov (napríklad slovami „podľa zákona o ochrane spotrebiteľa“ alebo „podľa osobitných predpisov o ochrane spotrebiteľa“), prípadne uvedením názvu iného kódexu (napríklad „podľa Občianskeho súdneho poriadku“ alebo „podľa Trestného zákona“). Existujúce ustanovenie § 53 ods. 6 túto legislatívnu techniku napĺňa tým, že súčasťou § 53 ods. 6 sú slová „podľa zákona o ochrane spotrebiteľa“, pričom v § 53 ods. 6 Občianskeho zákonníka ako kódexu by nemal byť odkaz 1a a poznámka pod čiarou k odkazu 1a. 

 	O 	A 	Pripomienka akceptovaná z dôvodu kódexovej povahy zákona. Text primerane upravený. 	
NBS 	 
1. K nadpisu predloženého návrhu zákona 
Nadpis predloženého návrhu zákona navrhujeme upraviť takto: 
„Návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 40/1964 Zb. Občiansky zákonník v znení neskorších predpisov a zákon č. 244/2002 Z. z. o rozhodcovskom konaní v znení neskorších predpisov“: 
Odôvodnenie: Vzhľadom na prevažujúcu legislatívnu techniku pri „dvojnovelách“ zákonov, ktorá rešpektuje platné legislatívne pravidlá, navrhujeme, aby v pôvodnom nadpise návrhu zákona boli slová „a o zmene a doplnení zákona“ nahradené slovami „a zákon“.) 
 	O 	N 	Z dôvodu zmeny predkladaného materiálu je uvedená pripomienka bezpredmetná. 	
NKSR 	k č. 33453/2009-110 
Notárska komora Slovenskej republiky 
821 08 Bratislava, Záhradnícka 66 

V Bratislave dňa 9.12.2009 
Číslo : OD/4842/2009 – I. 

Ministerstvo spravodlivosti SR 
Bratislava 
__________________________ 

Vec: Zásadné pripomienky k návrhu zákona č. 40/1964 Zb. Občiansky zákonník v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení zákona č. 244/2002 Z.z. o rozhodcovskom konaní v znení neskorších predpisov, rezortné číslo: 33453/2009 - 110. 

Článok I 

Zámerom predkladanej novely je podľa dôvodovej správy najmä „garantovať spotrebiteľom väčšiu ochranu ich hospodárskych záujmov“. Podľa nášho názoru však predkladateľ zvolil na riešenie tejto úlohy cestu, ktorá po zvážení všetkých okolností dopadu predkladanej právnej úpravy v konečnom dôsledku nebude prínosom a to ani pre samotných spotrebiteľov. Legislatíva z roku 2002 zvolila jeden extrém a to výrazné posilnenie postavenia veriteľa, predkladaný návrh ide do ďalšieho extrému a to k posilneniu postavenia dlžníka. Keďže podľa predkladanej novely bude vymožiteľnosť záložného práva značne sťažená (vlastne sa dostaneme pred rok 2003 navyše s tým, že vtedy bola ešte platná VI. časť OSP, a teda nútený výkon rozhodnutia realizoval buď samotný súd alebo súdny exekútor). Návrh by mal za následok obmedzenie zabezpečovania poskytnutých úverov záložným právom, čo by obmedzilo aj poskytovanie týchto úverov a zvýšilo by ich cenu. Napriek snahe predkladateľa vytvoriť z inštitútu záložnej exekúcie zabezpečovací nástroj rovnocenný záložnému právu vykonateľnému priamo záložným veriteľom, bude mať navrhovaná úprava za následok reálne zníženie zabezpečenia pohľadávky veriteľov v mnohých prípadoch, čo by nevyhnutne znamenalo zvýšenie cien a horšiu dostupnosť úverov. 

Problém spotrebiteľských zmlúv, ktorý sa predkladateľ snaží riešiť týmto návrhom zákona sa dá vyriešiť aj bez takého negatívneho zásahu do inštitútu záložného práva, akým je výrazné oslabenie výkonu záložného práva. Väčšiu ochranu hospodárskych záujmov spotrebiteľov je povinný zabezpečiť predovšetkým notár, ktorý je nestranným arbitrom dohôd, ktoré sa pred ním uzavierajú (na rozdiel od advokáta, ktorý vždy v zmluvnom vzťahu háji záujmy klienta), právnym poradcom strán, garantom slušnosti a istoty zmluvných vzťahov a podľa ostatnej novely Notárskeho poriadku má pri výkone notárskej činnosti notár postavenie verejného činiteľa. Bohužiaľ tento spôsob ochrany spotrebiteľa prostredníctvom účasti notára na spísaní spotrebiteľských zmlúv formou notárskej zápisnice je v praxi skôr výnimkou. Preto navrhujeme chrániť záujmy spotrebiteľa obligatórnym spísaním spotrebiteľských zmlúv formou notárskej zápisnice v prípade, ak plnenie má vysokú hodnotu. V tejto súvislosti navrhujeme použiť napríklad úpravu obsiahnutú v zákone o dobrovoľných dražbách, a teda pri spotrebiteľských zmluvách s plnením nad 33.194,- eur (tak ako je to pri osvedčovaní priebehu dobrovoľných dražieb notárom) a pri záložných zmluvách kde zálohom je nehnuteľnosť alebo hnuteľnosť s hodnotou nad 33.194,- eur, sa bude vyžadovať forma notárskej zápisnice. Vo všetkom je totiž potrebné zachovávať rozumnú mieru. Odvolávať sa na dobré mravy pri výkone práva za účelom približovania sa idey spravodlivosti aequum et bonum však nesmie na druhej strane viesť k oslabovaniu ochrany subjektívnych občianskych práv stanovených zákonom a tým nežiadúcemu narušovaniu istoty občianskoprávnych vzťahov. V demokratickej spoločnosti založenej na kontinentálnom systéme práva sa spravodlivosť musí presadzovať za pomoci stanovených noriem, pravidiel a postupov, ktoré je potrebné dôsledne dodržiavať. Je to vlastne právny poriadok, ktorý notárovi dáva do rúk silný nástroj korekcie ako nastoliť v zmysle zásad spravodlivosti rovnovážnu situáciu v právnom vzťahu, v ktorom by mohlo dôjsť k narušeniu rovnováhy v konkrétnom prípade. Ide o protiváhu princípu zmluvnej autonómie, ktorá účastníkom občianskoprávneho vzťahu dovoľuje sa zmluvne zaviazať k čomukoľvek. Notár koriguje takéto situácie napr. v prípade neúmerne vysokých úrokov v zmluvách o pôžičke, neúmerne vysokých zmluvných pokút, neprimeraných plnení a pod. Ak by veriteľ navrhol dať do spotrebiteľskej zmluvy ustanovenia nevýhodné pre spotrebiteľa, notár je povinný podľa Notárskeho poriadku odmietnuť vykonať takýto úkon a vydá o tom žiadateľovi na jeho požiadanie písomné potvrdenie. 

Nový odsek 4 ustanovenia § 36 Notárskeho poriadku, ktorý sa vzťahuje na spisovanie notárskych zápisníc o odplatných právnych úkonoch, by sa potom mohol aplikovať aj na spotrebiteľské zmluvy. Ide o výkon právnej prevencie a odbornú starostlivosť pri výkone notárskej činnosti. Od notára sa žiada, aby každý účastník odplatného právneho úkonu (spotrebiteľskej zmluvy) spisovaného vo forme notárskej zápisnice, bol z jeho strany výslovne upozornený na platobné podmienky uvedené v zmluve, notárska zápisnice musí obsahovať klauzulu vyhlásenia účastníkov, že boli oboznámení s týmito platobnými podmienkami. Štát týmto zabezpečuje výkon preventívnej spravodlivosti, využíva na to inštitúciu notára, priamo nevstupuje do súkromnoprávnych vzťahov účastníkov, ale prostredníctvom notára chráni predovšetkým slabších účastníkov týchto právnych vzťahov, napĺňa sa tým znenie zákona, že notári svojim postavením a svojou činnosťou dbajú o usporiadanie a istotu v právnych vzťahoch a o predchádzanie sporom. 

Bod 2 alternatíva 1 k odseku 9: 

Prijatím tejto alternatívy by došlo k neprimeranému postihu bankových subjektov, ktoré by museli výkon záložného práva k nehnuteľnosti realizovať zdĺhavým spôsobom v občianskom súdnom konaní, pričom ako sám navrhovateľ v dôvodovej správe uvádza že „predkladateľ zaznamenal v aplikačnej praxi súdov rôzne spôsoby poskytovania úžerného plnenia z radov nebankových subjektov“, teda nie z radov bánk. Navyše činnosť bánk podlieha prísnemu dohľadu a banky zároveň majú dostatočné kapacity na to, aby v rámci odbornej starostlivosti, ktorú sú povinné preukazovať, neuzatvárali s klientmi zmluvy obsahujúce neprijateľné zmluvné podmienky podľa § 53 ObčZ. To sa týka aj prípadného následného výkonu záložných práv a to aj pri zverení ich pohľadávok na vymáhanie tretím osobám (dražobným spoločnostiam), ktoré si banky spravidla vyberajú tak, aby boli ich požiadavky na zákonnosť a slušnosť výkonu záložného práva dodržané. 

Ide o neprimerané obmedzovanie bankových subjektov namiesto toho aby sa sprísnila kontrola rôznych nebankových subjektov, príp. dražobných spoločností. Týmto ustanovením sa v podstate „vyšachujú z hry“ dražobné spoločnosti v prospech exekútorov bez toho, aby predkladateľ poukázal čo i len na jedno porušenie zákona dražobníkom, prípadne udelenie pokút a iných sankčných mechanizmov, ktoré Ministerstvu spravodlivosti SR umožňuje zákon o dobrovoľných dražbách. 

Dražobníci ako účastníci realitného trhu majú pri realizácii dobrovoľných dražieb informovať o dražbe čo najširší okruh potencionálnych záujemcov za účelom čo najvyššieho speňaženia predmetu dražby, od ktorého závisí ich odmena. Odmena súdnych exekútorov je stanovená z výšky vymoženej pohľadávky, takže exekútori spravidla nemajú motiváciu vydražiť predmet zálohu za čo najvyššiu cenu. Kvalitní dražobníci majú objektívne lepšie materiálne i personálne vybavenie na to, aby dokázali zhodnotiť predmet dražby čo najvyššie - aktívne vyhľadávanie záujemcov o kúpu zálohu, prehľad o trhu s nehnuteľnosťami, kontakty na záujemcov o kúpu nehnuteľností, vlastné webové stránky. Exekučný súd nemá lehotu na vydanie uznesenia o nariadení záložnej exekúcie. Keďže je náhradné doručenie uznesenia vylúčené, v mnohých prípadoch sa bude vykonateľnosť uznesenia určeného fyzickým osobám odkladať. Ochrana dlžníka sa oproti postupe pri dobrovoľnej dražbe zmenšuje v tom, že dlžníci by mali iba 15 dní na podanie námietok (pri záväzkoch vyplývajúcich zo zmeniek dokonca iba 3 dňovú), kým podľa zákona o dobrovoľných dražbách majú 3 mesačnú lehotu na podanie žaloby o neplatnosť dražby. Exekútor nemá povinnosť zverejniť dražobnú vyhlášku v periodickej tlači, na rozdiel od dražobníka podľa zákona o dobrovoľných dražbách. Rovnako nemá exekútor ustanovenú povinnosť vykonať obhliadku záujemcom v dvoch termínoch, na rozdiel od dražobníka podľa zákona o dobrovoľných dražbách. Pri opakovanej dražbe podľa exekučného poriadku bude ochrana vlastníka nehnuteľnosti v ktorej má trvalý pobyt nižšia, než pri dražbe podľa zákona o dobrovoľných dražieb, keďže exekútor môže stanoviť najnižšie podanie na 50 % znaleckého odhadu (§ 145 ods. 1 Exekučného poriadku) na rozdiel od zákona o dobrovoľných dražbách, ktorý stanovuje najnižšie možné podanie v uvedenom prípade na 75 % hodnoty určenej znaleckým posudkom (§ 16 ods. 6). O exekučnej dražbe spisuje zápisnicu sám exekútor, na rozdiel od dobrovoľnej dražby, o ktorej ju spisuje notár. 

Bod 2 alternatíva 2 k odseku 9: 

Navrhovaným odsekom 9 dochádza v neposlednom rade k zvýšeniu súdnej agendy o veci, ktoré môžu byť riešené formou dobrovoľnej dražby. Ak by predkladateľ takto obmedzil záložného veriteľa, je potrebné návrh dopracovať o nasledovné otázky: 
• akú „hodnotu zálohu“ má predkladateľ na mysli, či ide o hodnotu určenú znaleckým posudkom, tzv. odhadnutá cena, ktorá sa podľa zákona o dobrovoľných dražbách vyžaduje najmä pri nehnuteľnostiach, alebo o hodnotu zistenú inak? 
• akú „výšku pohľadávky“ má predkladateľ na mysli; výšku v čase podpisu spotrebiteľskej zmluvy alebo výšku v čase zosplatnenia úveru? 
Tieto pripomienky sa týkajú aj 1. alternatívy. 

V odseku 9 sa uvádza, že „ak hodnota zálohu neprevyšuje výšku pohľadávky bez príslušenstva a zmluvných pokút o viac ako jednu pätinu z výšky pohľadávky, tak sa záložný veriteľ môže domáhať uspokojenia svojej pohľadávky zo spotrebiteľskej zmluvy aj na dražbe podľa osobitných predpisov“, pričom predkladateľ mal pravdepodobne na mysli výkon prostredníctvom dobrovoľnej dražby, preto je potrebné do textu odseku 9 doplniť slovo „dobrovoľnej“ a na konci odseku doplniť odkaz na príslušný zákon č. 527/2002 Z. z. 

Článok II. 

Navrhovaná novelizácia narúša základné zásady rozhodcovského konania a odkláňa slovenskú právnu úpravu od európskymi štátmi všeobecne uznávaných pravidiel, obsiahnutých v Modelovom zákone UNCITRAL o rozhodcovskom konaní. Tento modelový zákon bol základným východiskovým dokumentov pri tvorbe návrhu zákona č. 244/2002 Z. z. o rozhodcovskom konaní. Navrhované zmeny neodôvodnene zvýhodňujú jednu skupinu účastníkov rozhodcovského konania, zavádzajú akúsi pozitívnu diskrimináciu vo vzťahu k iným účastníkom rozhodcovského konania. Do procesných pravidiel tohto konania vnášajú prvok nerovnováhy, čím narúšajú niektoré základné zásady rozhodcovského konania, najmä: zmluvnú slobodu účastníkov rozhodcovského konania čo do úpravy pravidiel konania, súkromný charakter rozhodcovského konania, a predovšetkým rovnosť účastníkov rozhodcovského konania, ako základnú principiálnu zásadu tohto konania. Vhodnejšou cestou ochrany v tomto prípade je osveta spotrebiteľov a zabezpečenie prístupu k informáciám o možných dôsledkoch toho-ktorého konania spotrebiteľa. Vo všeobecnosti je možné konštatovať, že navrhovanou novelizáciou dôjde k zhoršeniu vymožiteľnosti práva vo veciach spotrebiteľských zmlúv. Do právnej úpravy rozhodcovského konania v Slovenskej republike sa vnesú prvky, ktoré nemajú obdobu v právnych úpravách rozhodcovského konania v európskych štátoch, sú nesystémové, narúšajú dlhodobo budované a všeobecne uznávané tradície arbitráže, zasahujú do „súkromnej povahy“ arbitráže a zmluvnej voľnosti účastníkov rozhodcovského konania. 

Záver: 

Na základe vyššie uvedeného Notárska komora SR zásadne nesúhlasí s predloženým návrhom zákona a navrhuje ho nepostúpiť do ďalšieho legislatívneho procesu. V prípade neakceptovania tejto pripomienky vyjadrujeme zásadný nesúhlas najmä s čl. I alternatíva 1 a to z dôvodov vyššie uvedených. 

JUDr. Miroslav Duriš, PhD. 
prezident NK SR 

 	Z 	ČA 	K čl. I: 
Pripomienka akceptovaná, ustanovenie o záložnom práve vypustené. Návrhy NK SR sú z hľadiska právnej úpravy de lege ferenda pre predkladateľa inšpiráciou. Nevypúšťa sa žiadna z doterajších možností výkonu záložného práva. 

K čl. II: 
Bezpredmetné. Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
NKSR 	k č. 33453/2009 - 110 

Notárska komora Slovenskej republiky 
821 08 Bratislava, Záhradnícka 66 

V Bratislave dňa 9.12.2009 
Číslo : OD/4842/2009 

Ministerstvo spravodlivosti SR 
Bratislava 
__________________________ 

Vec: Zásadné pripomienky k návrhu zákona č. 40/1964 Zb. Občiansky zákonník v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení zákona č. 244/2002 Z.z. o rozhodcovskom konaní v znení neskorších predpisov, rezortné číslo: 33453/2009 - 110. 

Článok I 

Zámerom predkladanej novely je podľa dôvodovej správy najmä „garantovať spotrebiteľom väčšiu ochranu ich hospodárskych záujmov“. Podľa nášho názoru však predkladateľ zvolil na riešenie tejto úlohy cestu, ktorá po zvážení všetkých okolností dopadu predkladanej právnej úpravy v konečnom dôsledku nebude prínosom a to ani pre samotných spotrebiteľov. Legislatíva z roku 2002 zvolila jeden extrém a to výrazné posilnenie postavenia veriteľa, predkladaný návrh ide do ďalšieho extrému a to k posilneniu postavenia dlžníka. Keďže podľa predkladanej novely bude vymožiteľnosť záložného práva značne sťažená (vlastne sa dostaneme pred rok 2003 navyše s tým, že vtedy bola ešte platná VI. časť OSP, a teda nútený výkon rozhodnutia realizoval buď samotný súd alebo súdny exekútor). Návrh by mal za následok obmedzenie zabezpečovania poskytnutých úverov záložným právom, čo by obmedzilo aj poskytovanie týchto úverov a zvýšilo by ich cenu. Napriek snahe predkladateľa vytvoriť z inštitútu záložnej exekúcie zabezpečovací nástroj rovnocenný záložnému právu vykonateľnému priamo záložným veriteľom, bude mať navrhovaná úprava za následok reálne zníženie zabezpečenia pohľadávky veriteľov v mnohých prípadoch, čo by nevyhnutne znamenalo zvýšenie cien a horšiu dostupnosť úverov. 

Problém spotrebiteľských zmlúv, ktorý sa predkladateľ snaží riešiť týmto návrhom zákona sa dá vyriešiť aj bez takého negatívneho zásahu do inštitútu záložného práva, akým je výrazné oslabenie výkonu záložného práva. Väčšiu ochranu hospodárskych záujmov spotrebiteľov je povinný zabezpečiť predovšetkým notár, ktorý je nestranným arbitrom dohôd, ktoré sa pred ním uzavierajú (na rozdiel od advokáta, ktorý vždy v zmluvnom vzťahu háji záujmy klienta), právnym poradcom strán, garantom slušnosti a istoty zmluvných vzťahov a podľa ostatnej novely Notárskeho poriadku má pri výkone notárskej činnosti notár postavenie verejného činiteľa. Bohužiaľ tento spôsob ochrany spotrebiteľa prostredníctvom účasti notára na spísaní spotrebiteľských zmlúv formou notárskej zápisnice je v praxi skôr výnimkou. Preto navrhujeme chrániť záujmy spotrebiteľa obligatórnym spísaním spotrebiteľských zmlúv formou notárskej zápisnice v prípade, ak plnenie má vysokú hodnotu. V tejto súvislosti navrhujeme použiť napríklad úpravu obsiahnutú v zákone o dobrovoľných dražbách, a teda pri spotrebiteľských zmluvách s plnením nad 33.194,- eur (tak ako je to pri osvedčovaní priebehu dobrovoľných dražieb notárom) a pri záložných zmluvách kde zálohom je nehnuteľnosť alebo hnuteľnosť s hodnotou nad 33.194,- eur, sa bude vyžadovať forma notárskej zápisnice. Vo všetkom je totiž potrebné zachovávať rozumnú mieru. Odvolávať sa na dobré mravy pri výkone práva za účelom približovania sa idey spravodlivosti aequum et bonum však nesmie na druhej strane viesť k oslabovaniu ochrany subjektívnych občianskych práv stanovených zákonom a tým nežiadúcemu narušovaniu istoty občianskoprávnych vzťahov. V demokratickej spoločnosti založenej na kontinentálnom systéme práva sa spravodlivosť musí presadzovať za pomoci stanovených noriem, pravidiel a postupov, ktoré je potrebné dôsledne dodržiavať. Je to vlastne právny poriadok, ktorý notárovi dáva do rúk silný nástroj korekcie ako nastoliť v zmysle zásad spravodlivosti rovnovážnu situáciu v právnom vzťahu, v ktorom by mohlo dôjsť k narušeniu rovnováhy v konkrétnom prípade. Ide o protiváhu princípu zmluvnej autonómie, ktorá účastníkom občianskoprávneho vzťahu dovoľuje sa zmluvne zaviazať k čomukoľvek. Notár koriguje takéto situácie napr. v prípade neúmerne vysokých úrokov v zmluvách o pôžičke, neúmerne vysokých zmluvných pokút, neprimeraných plnení a pod. Ak by veriteľ navrhol dať do spotrebiteľskej zmluvy ustanovenia nevýhodné pre spotrebiteľa, notár je povinný podľa Notárskeho poriadku odmietnuť vykonať takýto úkon a vydá o tom žiadateľovi na jeho požiadanie písomné potvrdenie. 

Nový odsek 4 ustanovenia § 36 Notárskeho poriadku, ktorý sa vzťahuje na spisovanie notárskych zápisníc o odplatných právnych úkonoch, by sa potom mohol aplikovať aj na spotrebiteľské zmluvy. Ide o výkon právnej prevencie a odbornú starostlivosť pri výkone notárskej činnosti. Od notára sa žiada, aby každý účastník odplatného právneho úkonu (spotrebiteľskej zmluvy) spisovaného vo forme notárskej zápisnice, bol z jeho strany výslovne upozornený na platobné podmienky uvedené v zmluve, notárska zápisnice musí obsahovať klauzulu vyhlásenia účastníkov, že boli oboznámení s týmito platobnými podmienkami. Štát týmto zabezpečuje výkon preventívnej spravodlivosti, využíva na to inštitúciu notára, priamo nevstupuje do súkromnoprávnych vzťahov účastníkov, ale prostredníctvom notára chráni predovšetkým slabších účastníkov týchto právnych vzťahov, napĺňa sa tým znenie zákona, že notári svojim postavením a svojou činnosťou dbajú o usporiadanie a istotu v právnych vzťahoch a o predchádzanie sporom. 

Bod 2 alternatíva 1 k odseku 9: 

Prijatím tejto alternatívy by došlo k neprimeranému postihu bankových subjektov, ktoré by museli výkon záložného práva k nehnuteľnosti realizovať zdĺhavým spôsobom v občianskom súdnom konaní, pričom ako sám navrhovateľ v dôvodovej správe uvádza že „predkladateľ zaznamenal v aplikačnej praxi súdov rôzne spôsoby poskytovania úžerného plnenia z radov nebankových subjektov“, teda nie z radov bánk. Navyše činnosť bánk podlieha prísnemu dohľadu a banky zároveň majú dostatočné kapacity na to, aby v rámci odbornej starostlivosti, ktorú sú povinné preukazovať, neuzatvárali s klientmi zmluvy obsahujúce neprijateľné zmluvné podmienky podľa § 53 ObčZ. To sa týka aj prípadného následného výkonu záložných práv a to aj pri zverení ich pohľadávok na vymáhanie tretím osobám (dražobným spoločnostiam), ktoré si banky spravidla vyberajú tak, aby boli ich požiadavky na zákonnosť a slušnosť výkonu záložného práva dodržané. 

Ide o neprimerané obmedzovanie bankových subjektov namiesto toho aby sa sprísnila kontrola rôznych nebankových subjektov, príp. dražobných spoločností. Týmto ustanovením sa v podstate „vyšachujú z hry“ dražobné spoločnosti v prospech exekútorov bez toho, aby predkladateľ poukázal čo i len na jedno porušenie zákona dražobníkom, prípadne udelenie pokút a iných sankčných mechanizmov, ktoré Ministerstvu spravodlivosti SR umožňuje zákon o dobrovoľných dražbách. Naopak, sú všeobecne známe viaceré aj veľmi závažné pochybenia exekútorov, ktorým toto ustanovenie garantuje, že každý výkon záložného práva k nehnuteľnosti budú realizovať oni, a nie dražobné spoločnosti. 

Dražobníci ako účastníci realitného trhu majú pri realizácii dobrovoľných dražieb informovať o dražbe čo najširší okruh potencionálnych záujemcov za účelom čo najvyššieho speňaženia predmetu dražby, od ktorého závisí ich odmena. Odmena súdnych exekútorov je stanovená z výšky vymoženej pohľadávky, takže exekútori spravidla nemajú motiváciu vydražiť predmet zálohu za čo najvyššiu cenu. Kvalitní dražobníci majú objektívne lepšie materiálne i personálne vybavenie na to, aby dokázali zhodnotiť predmet dražby čo najvyššie - aktívne vyhľadávanie záujemcov o kúpu zálohu, prehľad o trhu s nehnuteľnosťami, kontakty na záujemcov o kúpu nehnuteľností, vlastné webové stránky. Exekučný súd nemá lehotu na vydanie uznesenia o nariadení záložnej exekúcie. Keďže je náhradné doručenie uznesenia vylúčené, v mnohých prípadoch sa bude vykonateľnosť uznesenia určeného fyzickým osobám odkladať. Ochrana dlžníka sa oproti postupe pri dobrovoľnej dražbe zmenšuje v tom, že dlžníci by mali iba 15 dní na podanie námietok (pri záväzkoch vyplývajúcich zo zmeniek dokonca iba 3 dňovú), kým podľa zákona o dobrovoľných dražbách majú 3 mesačnú lehotu na podanie žaloby o neplatnosť dražby. Exekútor nemá povinnosť zverejniť dražobnú vyhlášku v periodickej tlači, na rozdiel od dražobníka podľa zákona o dobrovoľných dražbách. Rovnako nemá exekútor ustanovenú povinnosť vykonať obhliadku záujemcom v dvoch termínoch, na rozdiel od dražobníka podľa zákona o dobrovoľných dražbách. Pri opakovanej dražbe podľa exekučného poriadku bude ochrana vlastníka nehnuteľnosti v ktorej má trvalý pobyt nižšia, než pri dražbe podľa zákona o dobrovoľných dražieb, keďže exekútor môže stanoviť najnižšie podanie na 50 % znaleckého odhadu (§ 145 ods. 1 Exekučného poriadku) na rozdiel od zákona o dobrovoľných dražbách, ktorý stanovuje najnižšie možné podanie v uvedenom prípade na 75 % hodnoty určenej znaleckým posudkom (§ 16 ods. 6). O exekučnej dražbe spisuje zápisnicu sám exekútor, na rozdiel od dobrovoľnej dražby, o ktorej ju spisuje notár. Sme presvedčení o tom, že dražobníci aj pri súčasne platnej právnej úprave vykonávajú záložné dražby s väčšou efektívnosťou, odbornosťou a slušnosťou ako exekútorské úrady. 

Bod 2 alternatíva 2 k odseku 9: 

Navrhovaným odsekom 9 dochádza v neposlednom rade k zvýšeniu súdnej agendy o veci, ktoré môžu byť riešené formou dobrovoľnej dražby. Ak by predkladateľ takto obmedzil záložného veriteľa, je potrebné návrh dopracovať o nasledovné otázky: 
• akú „hodnotu zálohu“ má predkladateľ na mysli, či ide o hodnotu určenú znaleckým posudkom, tzv. odhadnutá cena, ktorá sa podľa zákona o dobrovoľných dražbách vyžaduje najmä pri nehnuteľnostiach, alebo o hodnotu zistenú inak? 
• akú „výšku pohľadávky“ má predkladateľ na mysli; výšku v čase podpisu spotrebiteľskej zmluvy alebo výšku v čase zosplatnenia úveru? 
Tieto pripomienky sa týkajú aj 1. alternatívy. 

V odseku 9 sa uvádza, že „ak hodnota zálohu neprevyšuje výšku pohľadávky bez príslušenstva a zmluvných pokút o viac ako jednu pätinu z výšky pohľadávky, tak sa záložný veriteľ môže domáhať uspokojenia svojej pohľadávky zo spotrebiteľskej zmluvy aj na dražbe podľa osobitných predpisov“, pričom predkladateľ mal pravdepodobne na mysli výkon prostredníctvom dobrovoľnej dražby, preto je potrebné do textu odseku 9 doplniť slovo „dobrovoľnej“ a na konci odseku doplniť odkaz na príslušný zákon č. 527/2002 Z. z. 

Článok II. 

Navrhovaná novelizácia narúša základné zásady rozhodcovského konania a odkláňa slovenskú právnu úpravu od európskymi štátmi všeobecne uznávaných pravidiel, obsiahnutých v Modelovom zákone UNCITRAL o rozhodcovskom konaní. Tento modelový zákon bol základným východiskovým dokumentov pri tvorbe návrhu zákona č. 244/2002 Z. z. o rozhodcovskom konaní. Navrhované zmeny neodôvodnene zvýhodňujú jednu skupinu účastníkov rozhodcovského konania, zavádzajú akúsi pozitívnu diskrimináciu vo vzťahu k iným účastníkom rozhodcovského konania. Do procesných pravidiel tohto konania vnášajú prvok nerovnováhy, čím narúšajú niektoré základné zásady rozhodcovského konania, najmä: zmluvnú slobodu účastníkov rozhodcovského konania čo do úpravy pravidiel konania, súkromný charakter rozhodcovského konania, a predovšetkým rovnosť účastníkov rozhodcovského konania, ako základnú principiálnu zásadu tohto konania. Vhodnejšou cestou ochrany v tomto prípade je osveta spotrebiteľov a zabezpečenie prístupu k informáciám o možných dôsledkoch toho-ktorého konania spotrebiteľa. Vo všeobecnosti je možné konštatovať, že navrhovanou novelizáciou dôjde k zhoršeniu vymožiteľnosti práva vo veciach spotrebiteľských zmlúv. Do právnej úpravy rozhodcovského konania v Slovenskej republike sa vnesú prvky, ktoré nemajú obdobu v právnych úpravách rozhodcovského konania v európskych štátoch, sú nesystémové, narúšajú dlhodobo budované a všeobecne uznávané tradície arbitráže, zasahujú do „súkromnej povahy“ arbitráže a zmluvnej voľnosti účastníkov rozhodcovského konania. 

Záver: 

Na základe vyššie uvedeného Notárska komora SR zásadne nesúhlasí s predloženým návrhom zákona a navrhuje ho nepostúpiť do ďalšieho legislatívneho procesu. V prípade neakceptovania tejto pripomienky vyjadrujeme zásadný nesúhlas najmä s čl. I alternatíva 1 a to z dôvodov vyššie uvedených. 

JUDr. Miroslav Duriš, PhD. 
prezident NK SR 

 	Z 	ČA 	K čl. I: 
Pripomienka akceptovaná, ustanovenie o záložnom práve vypustené. Návrhy NK SR sú z hľadiska právnej úpravy de lege ferenda pre predkladateľa inšpiráciou. Nevypúšťa sa žiadna z doterajších možností výkonu záložného práva. 

K čl. II: 
Bezpredmetné. Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
MV SR 	Záver k predloženému návrhu zákona ako celku 
Neodporúčame pokračovať v legislatívnych prácach na predmetnom návrhu noviel zákonov. Za najdôležitejšie považujeme zaoberať sa súladom návrhu s Ústavou (rovnosť v právach) a zmluvnou voľnosťou. Tiež nepovažujeme za vhodné, aby dochádzalo k častým novelizáciám Občianskeho zákonníka, ktorý je codex generalis.  	O 	ČA 	Ide o povinnosť štátu dotransponovať v plnom rozsahu smernicu. Vzhľadom na to, že MF SR predkladá návrh zákona o spotrebiteľských úveroch, z vytýkaných dôvodov predkladateľ navrhne vláde SR, aby oba materiály zlúčila. 
 	
MF SR 	Všeobecne 
Návrh je potrebné zosúladiť s Prílohou č. 2 Legislatívnych pravidiel vlády SR (napr. úvodná veta návrhu, čl. I bod 2, čl. II body 3 a 4 úvodná veta). 	O 	A 	Pripomienka akceptovaná, text primerane upravený. 	
MF SR 	Všeobecne 
Beriem na vedomie, že návrh nebude mať vplyv na rozpočet verejnej správy. 	O 	A 	 	
MF SR 	K čl. I 
K bodu 2 
V bode 2 žiadam upraviť znenie úvodnej vety takto: „2. § 53 sa dopĺňa odsekmi 9 až 14, ktoré znejú:“ a v tejto súvislosti doplniť § 53 odsekmi 11 až 14 v tomto znení: 

„(11) Ustanovenia spotrebiteľskej zmluvy, podľa ktorých si dodávateľ vyhradzuje právo z vážnych dôvodov jednostranne, bez poskytnutia výpovednej lehoty vypovedať túto zmluvu uzavretú na dobu neurčitú sa nepovažujú za neprijateľnú podmienku podľa § 53 ods. 4 písm. g), ak dodávateľ má na vypovedanie tejto zmluvy právny dôvod a ak sa dodávateľ v tejto zmluve zaviazal, že o vypovedaní tejto zmluvy bezodkladne informuje spotrebiteľa. 

(12) Ustanovenia § 53 ods. 4 písm. g) a i) o neprijateľných podmienkach sa nepoužijú na spotrebiteľskú zmluvu, ktorej predmetom je 

a) obchod s prevoditeľnými cennými papiermi, finančnými nástrojmi a inými produktmi alebo službami, kde je cena závislá od pohybu kurzov a indexov na regulovanom trhu alebo od trhovej sadzby, ktoré dodávateľ nekontroluje, 

b) nákup cudzej meny alebo predaj cudzej meny, cestovných šekov alebo medzinárodné peňažné príkazy vystavené v cudzej mene. 

(13) Za neprijateľnú podmienku podľa § 53 ods. 4 písm. i) sa nepovažuje podmienka, podľa ktorej si dodávateľ vyhradzuje právo 

a) zmeniť z vážnych dôvodov bez oznámenia 
1. úrokovú sadzbu, ktorú má platiť spotrebiteľ alebo dodávateľ, ak sa dodávateľ zaviaže bezodkladne o tom informovať spotrebiteľa a ak spotrebiteľ môže ihneď odstúpiť od tejto zmluvy, alebo 
2. výšku iných poplatkov za finančné služby, ak sa dodávateľ zaviaže bezodkladne o tom informovať spotrebiteľa a ak finančný spotrebiteľ môže ihneď odstúpiť od tejto zmluvy, 

b) meniť jednostranne podmienky spotrebiteľskej zmluvy na dobu neurčitú, ak sa od dodávateľa vyžaduje, aby o tom náležite informoval spotrebiteľa a ak spotrebiteľ môže odstúpiť od tejto zmluvy. 

(14) Ustanovenie § 53 ods. 4 písm. j) o neprijateľných podmienkach sa nepoužije na spotrebiteľskú zmluvu, ktorej predmetom je 

a) obchod s prevoditeľnými cennými papiermi, finančnými nástrojmi a inými produktmi alebo službami, kde je cena závislá od pohybu kurzov a indexov na regulovanom trhu alebo od trhovej sadzby, ktoré dodávateľ nekontroluje, 

b) nákup cudzej meny alebo predaj cudzej meny, cestovných šekov alebo medzinárodné peňažné príkazy vystavené v cudzej mene, 

c) doložka o cenových indexoch, ak to dovoľuje osobitný predpis a ak spôsob úpravy ceny je výslovne opísaný.“. 

K uvedeným ustanoveniam je potrebné uviesť, že dňa 8. decembra 2009 bol predmetom rokovania Legislatívnej rady vlády SR návrh zákona o ochrane finančného spotrebiteľa a o zmene a doplnení niektorých zákonov, kde v § 14 ods. 1 až 4 bol obsiahnutý návrh vyššie uvedenej právnej úpravy. Vzhľadom na námietku nepriamej novely Občianskeho zákonníka bolo predmetné ustanovenia z návrhu vypustené. Vzhľadom na to, že ide o chýbajúcu transpozíciu niektorých ustanovení smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách, je potrebné chýbajúce ustanovenia prebrať do právneho poriadku SR (ostatné ustanovenia uvedenej smernice sú už v Občianskom zákonníku upravené). 

Zároveň je potrebné v dôvodovej správe vyjadriť odporúčanie predkladateľa pre prijatie jednej z alternatív. 

 	Z 	A 	Pripomienka akceptovaná, text primerane upravený a prispôsobený správnemu prekladu smernice. 	
MF SR 	K čl. II 
V bode 3 žiadam doplniť, že ustanovením § 44b nie sú dotknuté ustanovenia upravujúce stály rozhodcovský súd podľa osobitných predpisov, s odkazom na § 90 až 95 a zákona č. 492/2009 Z.z. o platobných službách a o zmene a doplnení niektorých zákonov, pretože navrhované znenie § 44b ods. 1 a 2 nie je v súlade s § 90 ods. 3 a 4 citovaného zákona. 	Z 	A 	Bezpredmetné. Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
MŠ SR 	Všeobecná pripomienka 
Predložený materiál, osobitne návrh zákona, je potrebné opraviť z jazykového hľadiska (napr. predkladacia správa, čl. I bod 1 návrhu zákona). 	O 	A 	Text primerane upravený. 	
MZV SR 	K čl. I bod 1. 
Za slovami "ods. 6" odporčame vypustiť slovo "a". 	O 	A 	Text primerane upravený. 	
MO SR 	K č. II § 40 ods. 2 
Nad rámec novely zákona žiadame v § 40 ods. 2 druhú vetu nahradiť vetou, ktorá znie: „Podanie žaloby podľa odseku 1 má odkladný účinok na vykonateľnosť napadnutého rozhodcovského rozsudku.“. 

Odôvodnenie: Cieľom navrhovanej úpravy je zabezpečiť, aby žaloba, podaná účastníkom rozhodcovského konania na príslušnom súde, mala zo zákona odkladný účinok vykonateľnosti rozhodcovského rozsudku. Doterajšia právna úprava uvedená v § 40 ods. 2 zákona ustanovuje iba fakultatívnu možnosť súdu, ktorý rozhoduje o žalobe, odložiť na návrh účastníka konania vykonateľnosť rozhodcovského rozsudku. Keďže vykonateľnosť je vlastnosť rozhodnutia, ktorá umožňuje použitie nástrojov štátneho donútenia na presadzovanie práv a povinností plynúcich z tohto rozhodnutia, žiadame v záujme predchádzania porušovania práv a oprávnených záujmov účastníkov konania v dôsledku núteného výkonu už právoplatného rozhodcovského rozsudku, u ktorého sú splnené dôvody na podanie žaloby na príslušnom súde, uvedenú zmenu právnej úpravy. Z 

 	Z 	ČA 	Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
OAP SVL ÚV SR 	K doložke zlučiteľnosti 
1. Z dôvodu nadobudnutia platnosti Lisabonskej zmluvy žiadame predkladateľa presunúť právne akty uvedené v bode 3 písm. a) v doložke zlučiteľnosti do bodu 3 písm. b) (nakoľko v tomto písmene sa majú uvádzať právne akty Európskej únie, v ktorých je upravená problematika návrhu právneho predpisu) a v bode 3 písm. a) doložky zlučiteľnosti uviesť, že problematika návrhu právneho predpisu nie je upravená v práve Európskych spoločenstiev. 

2. V súvislosti s nadobudnutím platnosti Lisabonskej zmluvy ďalej žiadame nahradiť príslušné články Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva uvedené v doložke zlučiteľnosti platnými článkami Zmluvy o fungovaní Európskej únie, v ktorých je problematika návrhu právneho predpisu upravená. 
 	O 	A 	Text primerane upravený. 	
ÚV SR 	ku Komuniké (Návrh) 
Slovo "návrhu" odporúčame opraviť na "návrh". 
Odôvodnenie 
Ide o gramatickú úpravu textu. 	O 	A 	Text primjerane upravený. 	
MŽP SR 	Čl. I  
navrhujeme 1. alt. – Pri 2. alt by v praxi mohli vzniknúť problémy pri určovaní hodnoty zálohu a z dôvodu predchádza problémov v aplikačnej praxi navrhujeme znenie 1. alt.  	O 	A 	Bezpredmetné. Uvedené ustanovenie bolo z návrhu zákona vypustené. 	
SLASPO 	
všeobecne 
 
Navrhuje sa ďalšia zmena právnej úpravy spotrebiteľských zmlúv hoci novela Občianskeho zákonníka, zákona o ochrane spotrebiteľa a OSP (vypracovaná na základe uznesenia č. 480/2009), ktorá sa týka výlučne úpravy ustanovení o spotrebiteľských zmluvách s predpokladaným nadobudnutím účinnosti 1.marca 2010, ešte nie je ani publikovaná v Zbierke zákonov, čo spôsobuje praktické problémy napr. z hľadiska legislatívnej techniky, nadväznosti odsekov a pod (viď pripomienky nižšie). 	O 	N 	Podľa H L AVY IV, ČLÁNKU II - 9 8 OCHR ANA S POT R E B I T E Ľ A: Politiky Únie zabezpečia vysokú úroveň ochrany spotrebiteľa. 
Predkladateľ zastáva názor, že deficit ochrany spotrebiteľa je potrebné doplniť. 
Praktické problémy sú vylúčené, pretože prechodník je o nepriamej retroaktivite - nezasahuje sa do skôr vzniknutých vzťahov. 

SLASPO 	K čl. II Bod 1. 
 
Navrhujeme bod 1. vypustiť 
Dosiahnutie zamýšľaného účelu umožňuje aj doterajšie znenie § 12 ods. 1druhej vety, podľa ktorej „právnická osoba je povinná na svoje náklady zriadiť a udržiavať stály rozhodcovský súd, ak to ustanovuje osobitný predpis.“ 
V dôvodovej správe chýba spresnenie, v ktorých prípadoch sa predpokladá zriaďovanie stáleho rozhodcovského súdu zákonom. Poznamenávame, že ani doteraz k tomuto ustanoveniu nebol pripojený odkaz na osobitný predpis. 
Ak takýto zákon bude prijatý, môže sa ním povinnosť zriadiť stály rozhodcovský súd konkrétnej právnickej osobe uložiť v súlade s platným znením § 12 ods. 1 druhej vety. 

 	O 	A 	Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
ALS SR 	8 časť - osobitné ustanovenia, spotrebiteľské spory 
 
§44g 

Týmto sa zavádza do rozhodcovského konania povinný odkladný účinok rozhodcovského nálezu / rozsudku, ak bola voči rozsudku podaná žaloba. 

Úplne sa tým stráca význam rozhodcovského konania, ktoré bude po zavedení „druhej inštancie“ a automatického odkladu vykonateľnosti vlastne zdĺhavejším konaním ako konanie na všeobecnom súde. 

Návrh: 
Ponechať súdu právomoc zvážiť odloženie vykonateľnosti rozhodcovského rozsudku tak, ako to platí v súčasne platnej právnej úprave. 
 	Z 	A 	Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
ALS SR 	8 časť - osobitné ustanovenia, spotrebiteľské spory 
§ 44b ods.3 

Týmto ustanovením sa vlastne umožňuje, aby sa na cudzincov, utečencov, bezdomovcov, t.j. všetkých, ktorí nemajú bydlisko, miesto obvyklého pobytu, podnikania a pod. v SR, nevzťahovala rozhodcovská doložka. Tiež môže nastať situácia, že v čase podpisu zmluvy mal spotrebiteľ bydlisko v SR, ale následne sa zo SR odsťahoval a tým pádom sa vyhol účinkom rozhodcovského riešenia sporu. 

Okrem toho uvedený paragraf uvádza, že pokiaľ spotrebiteľ nemal bydlisko, miesto obvyklého pobytu ani miesto podnikania alebo výkonu inej zárobkovej činnosti v tuzemsku , čo je v rozpore s definíciou spotrebiteľa podľa §52 ods. 4 OZ keďže: Spotrebiteľ je fyzická osoba, ktorá pri uzatváraní a plnení spotrebiteľskej zmluvy nekoná v rámci predmetu svojej obchodnej činnosti alebo inej podnikateľskej činnosti. 

Tiež § 3 ods. 2 zákona č. 258/2001 Z.z. o spotrebiteľských úveroch hovorí, že spotrebiteľom je fyzická osoba, ktorej bol poskytnutý spotrebiteľský úver na iný účel ako na výkon zamestnania, povolania alebo podnikania. 

Návrh: Vypustiť, alebo precizovať pojem „obvyklý pobyt“ 

Ustanovenie §44d zavádza do rozhodcovského konania druhú inštanciu, t.j. odvolací prvok v rámci samotného konania na rozhodcovskom súde. Je to úplne zbytočná snaha zaviesť ďalší stupeň ochrany pre spotrebiteľa, ktorý bude pôsobiť kontraproduktívne práve voči spotrebiteľovi, lebo sa tak natiahne / predĺži celé konanie a tým sa budú zvyšovať jednak náklady rozhodcovského konania, dĺžka a tým pádom aj sankcie (úroky z omeškania). 

Okrem toho, takto navrhovaná úprava je nedostatočná. Je mimo právny rámec, aby rozhodca, ktorý nie je členom rozhodcovského súdu rozhodoval na danom súde spor. Jednak bude musieť adaptovať pravidlá konkrétneho súdu (rokovací poriadok), tiež kto bude za rozhodnutie uvedeného rozhodcu niesť zodpovednosť a pod.? 
 	Z 	A 	Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
ALS SR 	8 časť - osobitné ustanovenia, spotrebiteľské spory 
§ 44e 

Návrh: 
V druhej vete vidíme duplicitu s existujúcim znením ust. § 40 ods. 1 zákona o rozhodcovskom konaní, kde sú taxatívne vymedzené dôvody na podanie žaloby, ktorou sa účastník rozhodcovského konania môže domáhať zrušenia tuzemského rozhodcovského rozsudku. Navrhujeme vypustiť. 
 	Z 	A 	Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
ALS SR 	Čl. I 

Bod 2 
Clanok I. - bod 2 - § 53 ods. 9 a 10 
 
1.ALTERNATÍVA 
Navrhované znenie oslabuje tak zabezpečovaciu, ako aj uhradzovaciu funkciu záložného práva. Zdĺhavé vymáhanie pohľadávky môže viesť zdražovaniu úverov, čo bude v konečnom dôsledku negatívom pre spotrebiteľa. Už súčasná právna úprava hovorí, že neprijateľné podmienky upravené v spotrebiteľských zmluvách sú neplatné. 

Ak má byť zmyslom navrhovanej úpravy ochrana spotrebiteľa pred neprimeranými zmluvnými pokutami, neprimeranými sankciami, či neprimeranými nákladmi spojenými s uplatňovaním pohľadávky záložného veriteľa pri výkone záložného práva, je možné riešiť sprísnenie podmienok kontroly v parciálnych zákonoch, ako je napr. zákon č. 527/2002 Z.z. o dobrovoľných dražbách a o doplnení zákona SNR č. 323/1992 Zb. o notároch a notárskej činnosti (Notársky poriadok), napr. tým, že by sa súčasťou zmluvy o vykonaní dražby, ktorú uzatvára navrhovateľ dražby s dražobníkom stali náležité kontrolné mechanizmy, nie však faktickou byrokratizáciou a predlžovaním výkonu záložného práva. 

Praktický význam takejto novely bude mať malú účinnosť , a to najmä v súvislosti s faktom, že spotrebiteľské zmluvy zabezpečené nehnuteľnosťou, bytom alebo nebytovým priestorom sú skôr zriedkavosťou ako pravidlom a s takýmto zabezpečovaním a najmä následným úžerníckym vymáhaním spotrebiteľských zmlúv sa možno stretnúť skôr u špekulatívnych „podnikateľov“. Tento problém nevyrieši navrhovaná novela, ale skôr razantný postup kompetentných orgánov. Navyše ako problematický vidíme aj právny rámec navrhovaného znenia, čo odôvodňujeme nasledovne: 

Podľa § 151j ods. 1) zákona č. 40/1964 Zb. (OZ) v znení neskorších predpisov: 
„Ak pohľadávka zabezpečená záložným právom nie je riadne a včas splnená, môže záložný veriteľ začať výkon záložného práva. V rámci výkonu záložného práva sa záložný veriteľ môže uspokojiť spôsobom určeným v zmluve alebo predajom zálohu na dražbe podľa osobitného zákona, 3e) alebo domáhať sa uspokojenia predajom zálohu podľa osobitných zákonov, 3f) ak tento zákon alebo osobitný zákon neustanovuje inak.“ 
V nadväznosti na to navrhované znenie § 53 ods. 9 by v podstate vylúčilo možnosť veriteľa uspokojiť sa spôsobom určeným v zmluve, ako aj predajom zálohu na dražbe a do úvahy by tak pripadala len možnosť domáhať sa uspokojenia predajom zálohu podľa osobitných predpisov, ktorými sú v tomto prípade Exekučný poriadok a OSP. 
Podľa § 251 ods. 1 OSP ak povinný dobrovoľne nesplní, čo mu ukladá vykonateľné rozhodnutie, oprávnený môže podať návrh na vykonanie exekúcie podľa osobitného zákona; ak ide o rozhodnutie o výchove maloletých detí, návrh na súdny výkon rozhodnutia. 
V súvislosti s citovaným ustanovením si nevieme predstaviť, ako by sa uskutočnil súdny výkon rozhodnutia, teda výkon záložného práva podľa OSP, ktorý predpokladá vykonateľné rozhodnutie, pričom vykonanie exekúcie sa uskutoční podľa Exekučného poriadku (keďže súdny výkon rozhodnutia prichádza do úvahy len v prípade, ak ide o rozhodnutie o výchove maloletých detí). 
V zmysle § 38 Exekučného poriadku možno exekúciu vykonať len na návrh oprávneného, Podľa § 39 Exekučného poriadku musí návrh obsahovať aj exekučný titul. Čo je exekučným titulom potom vymedzuje § 41 ods. 1 a ods. 2 Exekučného poriadku. Záložná zmluva takýmto exekučným titulom nie je, v dôsledku čoho by pri aplikovaní navrhovaného ustanovenia mohli vzniknúť aplikačné problémy. 

Čo sa týka navrhovaného ustanovenia §53 ods. 10 OZ, poukazujeme na skutočnosť, že tak vzniká duálna úprava úroku z omeškania, ktorý bude inak upravený v ustanovení §53 ods. 10 OZ a ustanovení §369 ods. 1 ObZ. 

Samozrejme v §53 ods. 10 OZ je upravený širší pojem, ktorým je „sankcie“ oproti užšiemu významu „úrok“, t.j. podľa §53 ods. 10 OZ sa bude posudzovať akákoľvek sankcia (napr. zmluvná pokuta), kdežto § 369 ods. 1 ObZ upravuje len úrok z omeškania. 
Sankcie pri porušení zmluvy nie sú stanovené len percentuálne, resp. peňažne, ako napr. úrok z omeškania, zmluvná pokuta, ale medzi sankcie patrí napr. aj právo dočasne odobrať predmet leasingu / úveru. Ako má poskytovateľ úveru pri dočasnom odobratí predmetu úveru / leasingu dodržať ustanovenia §53 ods. 10 OZ? Tak isto, ak je zmluvná pokuta určená nie percentuálne ale pevnou sumou, ako možno dodržať predmetné ustanovenie? 

Návrh zákona by mal podľa nášho názoru v prvom rade obsahovať podmienku, že obmedzenie sa bude vzťahovať len na nehnuteľnosti určené na bývanie (t.j. nie napr. na pozemky) a na dlžníkov, ktorý nie sú vlastníkmi viacerých nehnuteľností na bývanie. 

Návrh nedefinuje, čo zahŕňa odplata za poskytnutie finančných prostriedkov. V zmysle dôvodovej správy by sa za odplatu mali považovať okrem úroku aj poplatky spojené s poskytnutím služby. Bolo by vhodné, aby podobnú definíciu obsahoval priamo návrh zákona, čím by sa vylúčil iný výklad. 

Z predloženého znenia tiež nie je celkom zrejmé, či výška sankcií môže spolu predstavovať maximálne 5% p.a., alebo 5% p.a. + výška odplaty. Z dôvodovej správy vyplýva, že sa vychádza z druhej možnosti. Navrhujeme úpravu navrhovaného ods. 10 nasledovne: 

(10) Ak podľa spotrebiteľskej zmluvy boli poskytnuté spotrebiteľovi peňažné prostriedky za odplatu, sankcie za omeškanie s plnením záväzku spotrebiteľa nesmú byť spolu vyššie ako súčet odplaty vyjadrenej v percentuálnych bodoch za rok a piatich percentuálnych bodov ročne. 

Účinnosť novely bude potrebné naviazať na účinnosť pripravovanej novely O.s.p., ktorou sa má zaviesť inštitút tzv. „záložnej exekúcie“. 

Návrh neobsahuje vo vzťahu k novelizácii Občianskeho zákonníka prechodné ustanovenia. Odporúčame takú intertemporálnu úpravu, ktorá vylúči použitie na zmluvy uzavreté pred účinnosťou novely. 

2. ALTERNATÍVA 
Návrh: 
Táto alternatíva síce pripúšťa možnosť uspokojenia pohľadávky zabezpečenej záložným právom za určitých obmedzených podmienok aj prostredníctvom dobrovoľnej dražby, s touto jedinou výnimkou však v zásade zostávajú zachované výhrady k navrhovanému ustanoveniu, ako boli uvedené pri alternatíve 1. 

 	Z 	A 	Uvedené ustanovenie bolo z návrhu zákona vypustené. 	
ALS SR 	8 časť - osobitné ustanovenia, spotrebiteľské spory 
§ 44b ods.1 

Podľa nášho názoru by predmetom rozhodcovskej zmluvy malo byť riešenie prípadného sporu medzi spotrebiteľom a dodávateľom vzniknutého zo spotrebiteľského úveru prostredníctvom rozhodcovského súdu, teda arbitrabilita sporu, nie spotrebiteľské právo. 

Návrh: 
Jednoznačnejšie formulovať, čo je považované za „spotrebiteľské právo“. V takejto formulácii pojem evokuje skôr objektívne odvetvie práva ako určité sporné právo medzi spotrebiteľom a dodávateľom. Tiež nie je zrejmé, čo sa vlastne chce daným odsekom povedať. Ak mal zákonodarca na mysli skutočnosť, že rozhodcovskú zmluvu, ktorej predmetom je určité právo zo spotrebiteľského vzťahu, možno platne dojednať až potom, čo sa toto právo stalo sporné, navrhujeme jednoznačnejšiu formuláciu napr. „Rozhodcovskú zmluvu so spotrebiteľom možno platne dojednať a uzavrieť až po vzniku sporu." 

Z navrhovaného znenia §44b ods. 1 zákona nie je úplne zrejmý zmysel. Právo vzniknuté zo vzťahu medzi spotrebiteľom a dodávateľom (ďalej len „spotrebiteľské právo“)14a) sa môže predmetom rozhodcovskej zmluvy platne stať až po vzniku nárokov, ktoré sú medzi spotrebiteľom a dodávateľom sporné, a ktoré sa nepodarilo preukázateľne urovnať vzájomnou dohodou. 

Z toho vyplýva, že rozhodcovskú zmluvu so spotrebiteľom možno podpísať až po tom, ako vznikne spor medzi spotrebiteľom a veriteľom (napríklad neuhradenie splátky), ktorý sa nepodarilo urovnať dohodou! 

Okrem toho, ako sa bude preukázateľne dokazovať, že sa nepodarilo spor urovnať dohodou? Napr. výzvu na úhradu dlžnej splátky, resp. list s názvom „návrh na urovnanie sporu dohodou“ súd nemusí akceptovať ako postup za účelom urovnania sporu dohodou. 

 	Z 	A 	Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
SIS 	K čl. I 
Požadujeme vložiť nový prvý novelizačný bod, ktorý znie: 

"1. V § 12 ods. 2 sa za slová "ak sa" vkladajú slová "vyhotovia alebo" a za slová "obrazové snímky" vkladá čiarka a slovo "zvukové".". 

Odôvodnenie: 
Vzhľadom k tomu, že uvedené ustanovenie obsahuje jednu zo zákonných licencií, predstavujúcich výnimku z ochrany prejavov osobnej povahy, považujeme za potrebné pregnatnejšie vyjadriť rozsah uvedenej zákonnej licencie v nadväznosti na čl. 2 ods. 2 Ústavy Slovenskej republiky, podľa ktorého "Štátne orgány môžu konať iba na základe ústavy, v jej medziach a v rozsahu a spôsobom, ktorý ustanvoý zákon.". 
V tejto súvislosti ide o oprávenie štátneho orgánu nie len používať, ale aj vyhotovovať nie len obrazové snímky a obrazové a zvukové záznamy, ale aj len zvukové záznamy. K takémuto oprávneniu štátneho orgánu na úradné účely možno dospieť len na základe použitia interpretačného pravidla argumentum a maiori ad minus. Vzhľadom na skutočnosť, že uvedená zákonná licencia predstavuje výrazný zásah do právnej integrity fyzickej osoby, považujeme za žiaduce a potrebné, z hľadiska právnej istoty, aby oprávenia štátneho orgánu boli vyjadrené expressis verbis a teda aby nevyplývali implicitne pri uplatnení zásad právnej interpretácie. 
Navrhovanou právnou úpravou zároveň dôjde k zosúladeniu dikcie § 12 ods. 2 s dickiou § 12 ods. 3, ktorá v platnom znení umožňuje bez privolenia fyzickej osoby nie len použiť, ale aj vyhotoviť podobizne, obrazové snímky a obrazové a zvukové záznamy týkajúce sa fyzickej osoby alebo jej prejavov osobnej povahy. 	Z 	A 	Text primerane upravený. 	
AOSP 	§44 b ods. 1 
vypustiť odst. 1 a odst. 2 a 3 prečíslovať 

Zdôvodnenie: Znenie uvedeného odstavca je v priamom rozpore s účelom a definíciou rozhodcovskej doložky. Definície „platnosť rozhodcovskej zmluvy? alebo doložky?“až po vzniku nárokov, preukazateľnosť urovnania sú nejasné pojmy a v praxi budú príčinou ďalších súdnych sporov. Opätovne však poukazujeme na to, že uvedené ustanovenia majú za cieľ chrániť nezodpovedných spotrebiteľov na úkor veriteľov, čím predkladateľ porušuje zásadu rovnosti pred zákonom.  	Z 	A 	Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
AOSP 	§44 g 
navrhujeme ponechať pôvodné znenie t.j Ak podá účastník rozhodcovského konania žalobu na príslušnom súde, napadnutý rozhodcovský rozsudok zostáva právoplatný. Súd, ktorý rozhoduje o žalobe, môže na návrh účastníka konania vykonateľnosť rozhodcovského rozsudku odložiť. 

Zdôvodnenie: Navrhnutým znením sa úplne stráca význam rozhodcovského konania, ktoré bude po zavedení „druhej inštancie“ a automatického odkladu vykonateľnosti vlastne zdĺhavejším konaním ako konanie na všeobecnom súde. Opätovne poukazujeme na to, že navrhované zmeny sú spracovávané na základe sťažností jednotlivcov,ktorí si neplnia zmluvné záväzky a pritom spôsobujú ekonomické straty veriteľom. Percentuálny podiel týchto nezodpovedných jedincov je zanedbateľný voč počtu uzatvorených spotrebiteľských zmlúv. 	Z 	A 	Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
AOSP 	§44 ods. 3 
§44 ods. 3 vypustiť 

Zdôvodnenie: definícia spotrebiteľa použitá v uvedenom odseku je v rozpore so znením v §52 ods. 4 Občianského zákonníka a aj § 3 ods. 2 zákona č. 258/2001 Z.z 
 	Z 	A 	Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
AOSP 	§ 44 ods. 2 
Doporučujeme zvážiť z dôvodu zvyšenia administratívnej náročnosti pri uzatváraní zmlúv a z citácie je zrejmé, že predkladateľ nemá predstavu o ostatných náležitostiach zmluvných vzťahov (informačné povinnosti, zákon o ochrane osobných údajov, poistenie zmluvy, zákon o spotrebiteľských úveroch zákon o ochrane spotrebiteľa na finančnom trhu a pod.) 	O 	A 	Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
AOSP 	§ 53 odsek 9 a 10 
vypustiť odsek 9 a 10 

Zdôvodnenie: Obmedzovanie zmluvnej voľnosti pri uzatváraní zmlúv je v rozpore s ústavným právom. Sankcie za neplnenie zmluvných podmienok musia mať odradzujúci účinok (ako uviedlo MS SR v pripomienkach k zákonu o spotrebiteľských úveroch), čo definícia podľa odst. 9 ani 10 neplní. Keďže použitie tohto ustanovenia sa týka len spotrebiteľov, ktorí si neplnia zmluvné záväzky nie je dôvod kvôli ním upravovať zákony. Naviac zo štatistických výsledkov sa jedná o zanedbateľnú časť spotrebiteľov. Hodnota dovolenej sankcie vo výške 5 percentuálnych bodov je v príkrom rozpore zo sankciami štátu napr. v Socialnej poisťovni kde je sankcia za omeškanie 0,2% za každý deň čo predstavuje 73% ročne. 	Z 	A 	Uvedené ustanovenia boli z návrhu zákona vypustené. 	
SBA 	Čl. II, bod 3 (§44b ods. 3) 
Navrhujeme vypustiť. Predkladateľ neodôvodnil potrebu takejto osobitnej úpravy, ktorá kategorizuje spotrebiteľov na viac a menej chránených. V prípade licencovaných stálych rozhodcovských súdov a v prípade vhodne upravených procesných inštitútov (napr. doručovanie, zastupovanie v konaní, opatrovník v konaní) takéto ustanovenie by nemalo pridanú hodnotu. Navrhované ustanovenie zvýhodňuje cudzincov a v praxi je je takéto ustanovenie nepoctivými dlžníkmi ľahko zneužiteľné. 	Z 	A 	Bezpredmetné. Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
SBA 	K čl. II, bod 3 (§44d ods.1) 
Navrhujeme vypustiť. Navrhované pravidlá kreácie rozhodcovského senátu sú umelým zásahom do zmluvného charakteru rozhodcovského konania. Rozhodcovské súdy majú vlastné pravidlá kreácie senátu a (zapísaných) rozhodcov ochotných a schopných rozhodovať, ktorí často spĺňajú veľmi prísne kritériá odbornosti a skúseností. Zo skúseností renovovaného rozhodcovského súdu si dovoľujeme skonštatovať, že navrhovaným postupom (involvovaním nezapísaných rozhodcov, spotrebiteľských organizácií a pod.) sa vytvára predpoklad zníženia kvality, predĺženia ba až úplného znefunkčnenia rozhodcovského konania. 
Opäť vyslovujeme presvedčenie, že po širokej odbornej diskusii, ktorej by sa zúčastnili dotknuté subjekty, by sa našla oveľa lepšia cesta pre zabezpečenie odbornosti a nestrannosti pri rozhodovaní v rozhodcovskom konaní v spotrebiteľských veciach, pritom si vieme predstaviť aj významné miesto spotrebiteľských organizácií, ale skôr na strane spotrebiteľa (napr. opatrovník v prípade neúspešného doručovania) ako na mieste rozhodcu. 
 	Z 	A 	Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
SBA 	K Čl. II, bod 3 (§44b ods. 2)  
Navrhujeme vypustiť. V bankovej praxi nie je reálne možné požadovať od klienta, aby podpisoval rôzne súhlasy, doložky atď. na osobitných listinách. Napríklad súhlas so spracovaním osobných údajov je nemenej dôležitý, avšak nevyžaduje sa osobitná listina, ktoré nemôže obsahovať žiadne iné dojednania. Pokiaľ by šlo o licencované stále rozhodcovské súdy, takéto ustanovenie by neprinieslo pridanú hodnotu k ochrane spotrebiteľa. Opôtovne upozorňujeme na nárast úrokových sadzieb na úveroch, pretože žiadny neplatič nebude ochotný podpísat následne rozhodcovskú doložku. 	Z 	A 	Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
SBA 	K Čl. II, bod 4 (§54b) 
Navrhujeme doplniť vetu: „Rozhodcovské zmluvy platne uzatvorené pred nadobudnutím účinnosti tohto zákona sú platné podľa tohto zákona." Toto ustanovenie je mimoriadne dôležité z dôvodu právnej istoty. Ak je rozhodcovská doložka platná podľa právnych predpisov platných v čase jej uzatvorenia (napr. vrátane ustanovené o neprijateľných zmluvných podmienkach), je potrebné jasne zakotviť ich platnosť aj podľa tohto zákona. 	Z 	ČA 	Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
SBA 	Čl. II - Chýbajúca spoločenská diskusia k zásadným zmenám rozhodcovského konania  
Predmetný návrh znamená zásadnú zmenu v rámci rozhodcovského konania, pričom rozumieme dôvodom, ktoré vedú navrhovateľa k príprave tohto návrhu. V prípade, ak by takémuto návrhu predchádzala v rámci všeobecne uznávaných princípov better regulation diskusia s odbornou verejnosťou a trhom tak by bolo možné dospieť k návrhu, ktorý by mohol presnejšie a účinnejšie dosiahnuť požadovaný cieľ bez vážnejších vedľajších následkov. 
V prípade, ak by bol návrh bol účinný, jeho dôsledkom by bolo zbytočne plošné eliminovanie rozhodcovského konania v spotrebiteľských veciach a nevyhnutným následkom zahltenie už aj tak preťažených súdov ďalšími konaniami, pričom túto skutočnosť konštatuje vo svojich oficiálnych pripomienkach k predmetnému návrhu aj Okresný súd Žilina, pričom konštatuje, že súdy nie sú v súčasnom stave personálneho obsadenia a úpravy občianskeho súdneho konania pripravené riešiť množstvo spotrebiteľských vecí, ktoré by ako dôsledok novely vznikli. Myslíme si, že je vhodné systémovo sa venovať zákonu o rozhodcovskom konaní ako celku, pričom túto potrebu sme indikovali už v rámci pripomienok k ostatnej novele. 
Hlavným motívom celej úpravy je zabránenie zneužívania rozhodcovského konania v spotrebiteľských veciach, pričom samotný návrh obsahuje také návrhy, ktoré de facto sťažujú riadne a zákonné využívanie rozhodcovského konania v praxi a nerieši expressis verbis ochranu spotrebiteľa v konkrétnom rozhodcovskom konaní a neodôvodnene ukladá nové povinnosti aj v nespotrebiteľských sporoch. Možno povedať, že inštitút rozhodcovského konania (ak je správne a zákonne využívaný) predstavuje prvok posilňujúci vymožiteľnosť práva. Je na mieste pripomenúť, že najmä v dnešných časoch finančnej krízy je vymožiteľnosť práva vo finančnom sektore jedným z faktorov, ktoré majú vplyv na stabilitu bankového sektora, riadenie poskytnutých úverov a poskytovanie úverov do budúcna. Bohužiaľ je potrebné skonštatovať, že rozhodcovské konanie je jedným z inštitútov zneužívaných subjektmi, pri ktorých je reálna obava, že ich primárnym cieľom nie je reálne podnikať v oblasti poskytovania úverov a pôžičiek, ale zneužívaním sociálnej situácie niektorých spotrebiteľov získavať ich majetok. Preto si myslíme, že pôvodcom problému nie je existencia rozhodcovského konania v spotrebiteľských vzťahoch a preto je vhodné k jeho úprave pristupovať s týmto vedomím. 
Preto navrhujeme, aby sa navrhovateľ upriamil na samotné subjekty, ktoré vykonávajú činnosť rozhodovania v spotrebiteľských veciach a výkon ich činnosti podmienil splnením a neustálym dodržiavaním viacerých organizačných, personálnych, technických a iných podmienok, ktoré by boli predmetom napr. licenčného konania. Je v záujme spotrebiteľa, aby vydávanie rozhodcovských rozsudkov bolo v kvalifikovaných rukách. Len vtedy môžu byť stále rozhodcovské súdy ako súčasť inštitútov mimosúdneho riešenia sporov reálnou a kvalifikovanou alternatívou k všeobecným súdom. Ako pozitívum vnímame skutočnosť, že predkladateľ navrhol, aby spotrebiteľské spory mohli rozhodovať len stále rozhodcovské súdy – tento návrh SBA predniesla v pripomienkach k predchádzajúcej novele zákona o rozhodcovskom konaní. 
Zároveň na jasné rozlíšenie kogentných a disponibilných ustanovení zákona o rozhodcovskom konaní je potrebné všetky návrhy, ktoré sa týkajú ochrany spotrebiteľa systematicky začleniť do osobitnej časti zákona. Niektoré ustanovenia totižto nerozlišujú či regulujú rozhodcovské konanie vôbec, alebo rozhodcovské konanie v spotrebiteľských sporoch. Takáto regulácia nespotrebiteľských sporov sa javí ako nadbytočná. 
Hore uvedené skutočnosti sú uvedené ako argument v prospech potreby hlbšej diskusie s odbornou verejnosťou pri koncipovaní predmetnej legislatívy, pričom máme záujem prispieť konkrétnymi návrhmi k vytvoreniu systémového, moderného, aplikovateľného a vyváženého legislatívneho rámca, ktorý by spĺňal požiadavky na ochranu spotrebiteľa a zároveň by negeneroval nepotrebné vedľajšie negatívne efekty. 
 	Z 	ČA 	Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
SBA 	Čl. II, bod 3 (§44b ods. 1) 
Uvedené ustanovenie navrhujeme vypustiť. Uzatvorenie rozhodcovskej doložky pri poskytnutí úveru je jedným z faktorov, ktorý má vplyv na úverovanie, nakoľko spôsoby riešenia tzv defaultných úverov a ich dostupnosti sú pre finančné inštitúcie dôležité. V prípade, ak by šlo o licencované stále rozhodcovské súdy, niet dôvodu takýmto nepriamym spôsobom obmedzovať vymožiteľnosť práva. Je potrebné zvážiť nevyhnutný následok – preťaženie všeobecných súdov spotrebiteľskými spormi. V prípade, ak by sa licencovaním eliminovala existencia rozhodcovských súdov, ktoré neposkytujú dostatočnú záruku , že budú rozhodovať v súlade so zákonom, niet dôvodu obmedzovať možnosti uzatvárania rozhodcovských doložiek. 
Upozorňujeme na skutočnosť, že v prípade, ak nebude môcť byť využívané rozhodcovské konanie zabezpečujúce rýchle rozhodovanie, narastú úrokové sadzby na týchto úveroch. 	Z 	A 	Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
SBA 	Čl. II, bod 3 (§44g) 
Navrhujeme spresniť podanie akej žaloby a voči komu má odkladné účinky, ustanovenie je inak právne nejasné. 	Z 	ČA 	Bezpredmetné. Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
SBA 	K Čl. II, bod 2 (§12 ods. 10)  
Navrhujeme vypustiť z dôvodu nadbytočnosti a duplicity s existujúcou právnou úpravou. Už dnes Obchodný zákonník v § 68 umožňuje súdom na návrh alebo ex offo zrušiť dokonca nie stály rozhodcovský súd, ale samotného zriaďovateľa. Zároveň upozorňujeme na vhodnosť licencovania zriaďovateľov rozhodcovských súdov – definované nedodržiavanie niektorých podmienok stanovených v licenčnom konaní by mohlo byť dôvodom pre súd, aby konal či už ex offo, alebo na podnet. Zároveň upozorňujeme, že toto ustanovenie by malo byť systematicky vložené do navrhovanej osobitnej časti, ktorá by pojednávala o osobitostiach podmienok na riešenia spotrebiteľských sporov, ako aj o osobitostiach samotného rozhodcovského konania, ak je účastník spotrebiteľ. 	Z 	A 	Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
SBA 	K Čl. II, bod 2 (§12 ods. 9) 
Navrhujeme vypustiť. SBA už v minulosti neúspešne diskutovala s predstaviteľmi komerčných poisťovní o možnosti poistenia zodpovednosti za škodu, pričom takýto druh poistenia poiťovne neposkytujú. 
Je viacero možností, ako je možné zabezpečiť schopnosť zriaďovateľa plniť si svoje záväzky – napr. v rámci licenčného konania preukázanie istého základného imania atď. Taktiež ustanovenie sa nevysporiadalo s tým, že stály rozhodcovský súd sa zriaďuje pri právnickej osobe, teda sa nepredpokladá, že by musel mať právnu subjektivitu, teda nemožno ho brať ako tretí subjekt a v jeho prospech poisťovať. 	Z 	A 	Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
SBA 	Čl. I. bod II - obidve alternatívy 
Navrhované ustanovenie § 53 ods. 9 OZ zásadným spôsobom obmedzuje (v súčasnom právnom stave v niektorých prípadoch dokonca vylučuje) právo veriteľa na realizáciu záložného práva v prípade spotrebiteľských zmlúv, ak je predmetom záložnej zmluvy nehnuteľnosť. Vzhľadom k systematickému zaradeniu navrhovaného ustanovenia sa za spotrebiteľské zmluvy bude považovať každá zmluva, ktorú uzavrie dodávateľ so spotrebiteľom, t.j. osoba, ktorá pri uzatváraní a plnení spotrebiteľskej zmluvy koná v rámci predmetu svojej obchodnej alebo inej podnikateľskej činnosti s fyzickou osobou ktorá pri uzatváraní a plnení spotrebiteľskej zmluvy nekoná v rámci predmetu svojej obchodnej činnosti alebo inej podnikateľskej činnosti, bez ohľadu na zmluvný typ. 
Navrhované ustanovenie je v rozpore aj so základným princípom záložného práva uspokojiť pohľadávku záložného veriteľa v prípade nesplnenia jeho zabezpečenej pohľadávky riadne a včas realizáciou záložného práva a súhlase záložcu v prípade nesplanenia tohto dlhu dlžníkom strpieť realizáciu záložného práva, t.j. speňaženie predmetu zálohu za účelom uspokojenia pohľadávky záložného veriteľa. 
Podľa navrhovaného znenia ust. § 53 ods. 9 OZ by sa veriteľ v prípade spotrebiteľských zmlúv mohol domáhať uspokojenia svojej pohľadávky, ak je predmetom záložnej zmluvy nehnuteľnosť, len v občianskom súdnom konaní. Predkladateľ v odkaze 2e) uviedol odkaz na celý zákon č. 99/1963 Zb. Občiansky súdny poriadok. Z navrhovaného znenia ustanovenia nie je úplne zrejmé, akými prostriedkami by sa veriteľ podľa OSP domáhať uspokojenia svojej pohľadávky. Zrejme mal predkladateľ na mysli žalobu o zaplatenie v prípade, ak by dlžník bol zároveň aj záložcom. Takéto riešenie značne predĺži, zneefektívni a teda aj predraží uplatnenie si práva veriteľa uspokojiť sa zo zálohu, čo bude mať okrem iného za následok jednak zdraženie spotrebiteľských úverov a ich menšiu dostupnosť, čo otvára väčší priestor pre špekulatívnych poskytovateľov úverov, ktorých primárnym cieľom nie je splatenie úveru, ale získanie nehnuteľnosti od spotrebiteľa. Na druhej strane to má samozrejme aj podstatný negatívny dopad na vyťaženosť súdov a teda aj na dĺžku súdneho konania. V prípade, ak záložca nie je zároveň aj dlžníkom, stáva sa postup podľa OSP a teda „získanie“ exekučného titulu pre veriteľa viac ako problematické. 
Predkladateľ v dôvodovej správe uvádza, že „obavy z nízkej vymožiteľnosti práva budú zbytočné, pretože predkladateľ pripravuje inštitút tzv. záložnej exekúcie - do pozornosti pracovný návrh novely exekučného poriadku.“ Tu treba podotknúť, že ide len o „pracovný“ návrh, ktorý je súčasťou väčšej novely Exekučného poriadku, ešte nebol ani len predložený na rokovanie NRSR a teda jeho konečná podoba je minimálne otázna. Predkladateľ by však pri navrhovaní každej legislatívnej zmeny mal vychádzať zo súčasného, platného právneho stavu del lege lata a beodôvodňovať navrhované znenie návrhom, ktorý môže byť počas legislatívneho procesu významne pozmenený. 
Ďalej z citovaného vyjadrenia predkladateľa v dôvodovej správe vyplýva, že aj on samotný pripúšťa možnosť nízkej vymožiteľnosti práva, nakoľko z logického výkladu tvrdenia predkladateľa, že „obavy z nízkej vymožiteľnosti práva budú zbytočné, pretože predkladateľ pripravuje inštitút tzv. záložnej exekúcie“ vyplýva, že tieto obavy sú oprávnené minimálne do doby, kedy bude účinná novela exekučného poriadku. Ale aj v prípade, ak by bola prijatá novela EP, je na mieste obava z nízkej vymožitelnosti, kde okrem už spomenutej reálnej možnosti podstatnej zmeny novely EP, taktiež treba brať do úvahy tú skutočnosť, že ide v našom právnom poriadku o nový inštitút záložnej exekúcie a tým pádom v praxi ešte neoverenej. Navyše, ak by aj bol inštitút záložnej exekúcie súčasťou právneho poriadku, navrhované znenie § 59 ods. 3. na túto skutočnosť vôbec nereflektuje, lebo záložný veriteľ sa môže domáhať uspokojenia svojej pohľadávky zo spotrebiteľskej zmluvy len v občianskom súdnom konaní. 
Navrhovaná novela OZ vracia úpravu záložného práva vo vzťahu k nehnuteľnostiam, v prípade spotrebiteľských zmlúv, do stavu pred rok 2003, kedy sa záložný veriteľ mohol domáhať uspokojenia svojho práva, pokiaľ išlo o nehnuteľnosti, len v rámci súdneho výkonu rozhodnutia, prípadne exekúciou, na čo si musel zaobstarať exekučný titul, čo bola aj podľa názoru vtedajšieho predkladateľa novely OZ (zákona č. 526/2002 Z.z.) nedostatočná a neefektívna úprava. 
Navrhované znenie bodu (9) je nepresné vo vzťahu k účelu sledovanému predkladateľom –k ochrane spotrebiteľov vlastniacich nehnuteľnosti, ktoré sú predmetom zabezpečenia pohľadávok zo spotrebiteľskej zmluvy. Z navrhovaného znenia sa poskytuje aj ničím neodôvodnená ochrana záložcov, ktorí môžu byť napr. podnikateľmi, pretože z navrhovaného znenia nevyplýva, že záložcami pri takto „chránenom výkone záložného práva“ sú len spotrebitelia. 

K § 53 ods. 10 OZ (alternatíva I.) 
Vzhľadom k ustanoveniam ObZ o zmluve o úvere (najmä § 497 a § 499), ktoré rozlišujú jednak úrok a na druhej strane aj odplatu, ktorú môže veriteľ dojednať len v prípade, ak poskytovanie úverov je predmetom jeho podnikania, je účinok navrhovaného ustanovenia viac ako otázny, nakoľko sa nevzťahuje práve na nelicencované subjekty, ktoré nemajú poskytovanie úverov v predmete podnikateľskej činnosti, a teda v prípade nedojednania odplaty za úver, nie je sankcia za omeškanie limitovaná. 
Treba tiež však podoktnúť, že navrhované ustanovenie nereflektuje osobitosti individuálnych prípadov poskytnutia peňažných prostriedkov za odplatu spotrebiteľovi. Už v súčasných platných a účinných ustanoveniach tak OZ ako aj OBZ je upravené moderačné právo súdu s ohľadom na zmluvnú pokutu. Výška úroku z omeškania je v prípade spotrebiteľských zmlúv taktiež už limitovaná nariadením vlády SR č. 87/1995 Z.z. 

K § 53 ods. 9 OZ (alternatíva II.) 
Alternatíva II. nepredstavuje zásadnejší posun oproti alteratíve 1. Problematická je otázka hodnoty zálohu a jej určenie. Podľa ust. § 556 OZ nikto nie je povinný prijať vec alebo právo ako zábezpeku do sumy vyššej, než koľko sú dve tretiny ich odhadnej ceny. Z čoho vyplýva, že veci a práva majú zabezpečovaciu schopnosť len do výšky dvoch tretín ich odhadnej ceny, čo má zásadný vplyv na aplikovateľnosť navrhovaného ustanovenia v praxi. Obdobná situácia je pri hypotekárnych úveroch, kde v rámci Alt. 2 nie je splnený ani len zákonný limit krytia hypotekárneho úveru pri vzniku úverového vzťahu, nehovoriac napr. v polovici doby jeho splácania. Tým sa oslabuje fungovanie hypotekárneho bankovníctva znižuje hodnota hypotekárnych záložných listov. 

Upozorňujeme na skutočnosť, že cieľom legislatívy nemá byť vytváranie podmienok pre nadmerné zadlžovanie klientov. V tomto duche existujúca a aj aj pripravovaná lefislatíva na európskej úrovni ukladá povinnosti kapitálové povinnosti bankám v tých prípadoch, keď hodnota úveru je k hodnote založenej nehnuteľnosti príliš vysoká - na pôde EÚ sa dokonca uvažuje, že výška úveru nad hodnotu 40% založenej nehnuteľnosti už vyžaduje zvýšenú potrebu kapitálu. Navrhovaná úprava však predpokladá, že všetky štandartne podskytované úvery bankami majú neprimeranú hodnotu zabezpečenia, čo je podľa nášho názoru v priamom rozpore s koncepciami bankovníctva presadzovanými európskou legislatívou. Z tohto dôvodu navrhujeme, aby banky boli vyňaté z navrhovanej pôsobnosti čl. I, pretože podnikajú na základe iných - omnoho prísnejších pravidiel, ako nebankové subjekty. 

 	Z 	A 	Článok II. bol z návrhu zákona vypustený. 	
SBA 	K čl. I. - Nevymožiteľnosť práva 
Jedná o zásadnú novelu, ktorá výrazým spôsobom zasiahne do funkčnosti realizácie záložného práva na nehnuteľnosť zabezpečujúceho pohľadávku banky ako záložného veriteľa zo spotrebiteľských úverov (hlavne sa jedná v našom prípade o hypotekárne úvery v zmylse zákona o bankách a úvery zabezpečené záložným právom k nehnuteľnosti), kedy sa úplne znemožní tzv "iný dohodnutý spôsob realizácie" a aj možnosť dobrovoľných dražieb sa zásadne obmedzí (podmienka 4/5 pohľadávky z hodnoty zálohu je v našej praxi neprijateľná). Predkladateľom predpokladanú možnosť realizácie záložného práva cez exekučné dražby je iluzórna a spojená z veľkým množstvom možných procesných obštrukcií. Okrem toho vychádza iba z hypotetickej novely exekučného poriadku, ktorá okrem iného zrejme prinesie nešťastnú a nechcenú elektronickú podatelňu čím sa realizácia záložného práva neschopným exekútorom stane výrazne slabším nástrojom ochrany veriteľa. 

Záložný veriteľ, ktorý zabezpečil svoju pohľadávku zo spotrebiteľského úveru záložným právom k nehnuteľnosti by bol v prípade prijatia navrhovanej novely znevýhodnený voči iným záložným veriteľom. Navrhovaná úprava by jednoznačne viedla k zvýšeniu úrokových sadzieb týchto typov spotrebiteľských úverov, pretože navrhovaný spôsob je obmedzujúci a zvýši náklady záložného veriteľa súvisiace s vymožiteľnosťou jeho práva. Doplatili by tak na to najmä tí dlžníci, ktorí si svoje záväzky voči záložným veriteľom plnia riadne a včas a to z dôvodu, že zvýšené náklady by sa vo zvýšenej úrokovej sadzbe prenášali práve na týchto dlžníkov. Uvedená novela by zároveň mala za následok výrazné predĺženie lehoty od začiatku realizácie záložného práva až po uspokojenie záložného veriteľa, pričom je zrejmé, že čím neskôr by došlo k uspokojeniu pohľadávky záložného veriteľa, o to menej z výťažku z predaja založenej nehnuteľnosti by zostalo záložcovi. 

Navrhovataľ nepredložil žiadne štatistické podklady, na základe ktorých by zdôvodnil ním navrhovanú právnu úpravu, ktorá bude mať za následok zvýšenie úrokových sadzieb voči spotrebiteľom. 

Banky sú licencované subjekty, na ktorých činnosť je kladené množstvo podmienok: vysoké základné imanie, odsúhlasovanie managmentu Národnou bankou Slovenska, dodržiavanie špeciálnych pravidiel likvidity a obozretného podnikania. Keďže ani navrhovateľ nespochybňuje, že pri pri bankovom podnikaní nedochádza k porušovaniu práv spotrebiteľov, navrhujeme, aby banky a pobočky zahraničných bánk boli vyňaté z navrhovaných povinností podľa č. I. Obdobný postup bol už použitý pri tvorbe zákona o ochrane spotrebiteľa na finančnom trhu, pretože bolo všeobecne konštatované, že nie je problém s podnikaním licencovaných subjektov - ktorým v prípade nedodržiavanie práv spotrebiteľom hrozí dokonca odobratie licencie - t.j. ochrana spotrebiteľa je na omnoho vyššej úrovni, ako je ochrana spotrebiteľa pri nelicencovaných subjektoch. 	Z 	A 	Uvedené ustanovenie bolo z návrhu zákona vypustené.