Informácia o uplatňovaní antidiskriminačného zákona

Úvod
Zákon č. 365/2004 Z.z. o rovnakom zaobchádzaní v niektorých oblastiach a o ochrane pred diskrimináciou a o zmene a doplnení niektorých zákonov (antidiskriminačný zákon) bol schválený Národnou radou Slovenskej republiky dňa 20. mája 2004  s účinnosťou od 1. júla 2004. Zámerom tohto materiálu je informovať vládu SR o skúsenostiach s antidiskriminačným zákonom za prvých 8 mesiacov od jeho účinnosti. Cieľom je poskytnúť informácie o krokoch, ktoré štátne orgány a iné zainteresované inštitúcie vykonali za účelom predchádzania alebo odstraňovania diskriminácie.
Integrálnou súčasťou prijatia antidiskriminačného zákona bolo rozšírenie kompetencií Slovenského národného strediska pre ľudské práva (ďalej len Stredisko). Novelizáciou zákona č. 308/1993 Z.z. o zriadení Slovenského národného strediska pre ľudské práva boli kompetencie Strediska rozšírené o monitorovanie zásady rovnakého zaobchádzania, zhromažďovanie a poskytovanie informácií o rasizme, xenofóbii a antisemitizme v SR, zabezpečovanie právnej pomoci obetiam diskriminácie a prejavov intolerancie a vydávanie odborných stanovísk vo veciach dodržiavania zásady rovnakého zaobchádzania. V každej časti tohto materiálu je osobitná pozornosť venovaná aktivitám Slovenského národného strediska pre ľudské práva ako inštitúcií so zákonnými kompetenciami v oblasti dodržiavania zásady rovnakého zaobchádzania.

Notifikácia Európskej komisie o aproximovaní antidiskriminačných smerníc EÚ
V súvislosti so záväzkom SR plne aproximovať komunitárne právo v oblasti antidiskriminácie do dňa vstupu SR do EÚ, vznikla SR povinnosť oznámiť Európskej komisii prevzatie relevantných smerníc do právneho poriadku SR.
Sekcia ľudských práv a menšín Úradu vlády SR a Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny SR v spolupráci s inými príslušnými rezortami a útvarmi zabezpečili notifikáciu „antidiskriminačného zákona“ a ďalších súvisiacich právnych predpisov, ktorými boli prebraté do vnútroštátneho právneho poriadku nasledovné smernice EÚ:
-	Smernica Rady 1997/80/ES z 15.12.1997 o dôkaznom bremene v prípadoch diskriminácie na základe pohlavia,
-	Smernica Rady 2000/43/ES z 29. júna 2000, ktorá ustanovuje zásadu rovnakého zaobchádzania s osobami bez ohľadu na rasový alebo etnický pôvod,
-	Smernica Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní.
Antidiskriminačný zákon zabezpečuje úplnú transpozíciu smerníc. Proces notifikácie k jednotlivým smerniciam prebiehal v mesiacoch júl a október 2004. Súčasťou procesu bolo notifikovanie ďalších 115 právnych predpisov, ktoré svojim obsahom čiastočne spadali pod spomenuté smernice. Slovenská republika splnila všetky podmienky kladené na transpozíciu uvedených smerníc do národného právneho poriadku a tým spôsobom splnila záväzok v oblasti predmetných smerníc EÚ v oblasti diskriminácie .
Slovenská republika sa tak zaradila medzi väčšinu členských krajín EÚ, ktoré aproximovali antidiskriminačné smernice EÚ v záväznom termíne.  V prípade piatich členských krajín EÚ (Rakúsko, Nemecko, Fínsko, Grécko a Luxemburg) sa Európska komisia v júli 2004 obrátila na Európsky súdny dvor v Luxemburgu, aby posúdil, či nedošlo k porušeniu záväzkov aproximovať európsku legislatívu.  Vo februári 2005, Európsky súdny dvor rozhodol v prvých dvoch prípadoch, že Fínsko a Luxemburg nesplnili záväzky, ktoré im vyplývali z antidiskriminačných smerníc prijatých v roku 2000.

Podnety občanov na základe antidiskriminačného zákona

Podnety adresované Slovenskému národnému stredisku pre ľudské práva
Stredisko prijalo v roku 2004 viac ako 150 písomných a 70 emailových podnetov od fyzických a právnických osôb. Telefonicky poskytlo vyše 300 usmernení. Z toho viac ako 20 občanov namietalo porušenie zásady rovnakého zaobchádzania už podľa nového antidiskriminačného zákona. Stredisko vypracovalo 3 odborné stanoviská  na požiadanie účastníkov súdneho konania. V súčasnosti Stredisko spracúva 2 návrhy na súd vo veci porušenia zásady rovnakého zaobchádzania.
Podnety adresované Stredisku vo veci porušenia zásady rovnakého zaobchádzania sa v prevažnej miere týkajú oblasti pracovných vzťahov, ale aj diskriminácie v sociálnej sfére, vo vzdelávaní a v poskytovaní tovarov a služieb 

Podnety adresované Ministerstvu práce, sociálnych vecí a rodiny SR
Odbor rovnosti príležitostí a antidiskriminácie MPSVR SR riešil v roku 2004 viacero podnetov, ktoré sa týkali diskriminačných praktík zo strany zamestnávateľov ako aj úradov práce, sociálnych vecí a rodiny SR.
Najviac podnetov sa týkalo rasovej a etnickej diskriminácie pri prístupe na trh práce. Druhú veľkú skupiny podnetov tvorili sťažnosti na diskrimináciu žien z dôvodu ich veku a pohlavia. Podľa podnetov, viacero zamestnávateľov počas výberových konaní otvorene vyhlásilo, že nemajú záujem zamestnať ženu, prípadne zamestnať ženy staršie ako 30 rokov. Po zaujatí stanoviska k predmetným podnetom boli podnety postúpené podľa ich charakteru na Slovenské národné stredisku pre ľudské práva alebo na Inšpektoráty práce. Vo viacerých prípadoch však sťažovatelia neboli z rôznych dôvodov ochotní spolupracovať a poskytnúť akékoľvek dôkazné prostriedky, ktoré by slúžili ako podklad pre intervenciu zo strany Inšpektorátu práce alebo Slovenského národného strediska pre ľudské práva.
Podnety, ktoré sa týkali diskriminačných praktík zo strany zamestnancov úradov práce, sociálnych vecí a rodiny boli riešené v spolupráci s Ústredím práce, sociálnych vecí a rodiny SR. Jedným z posledných podnetov bola sťažnosť pre porušenie zásady rovnakého zaobchádzania z dôvodu náboženského vierovyznania. V danom prípade došlo k vyradeniu nezamestnanej osoby z evidencie nezamestnaných z dôvodu odmietnutia prijať pracovnú ponuku, podľa ktorej mala prácu vykonávať aj v sobotu, čo bolo v rozpore s náboženskou vieroukou Cirkvi siedmeho dňa, ktorej bola členkou. Na základe nášho stanoviska k predmetnej veci a podanej žiadosti o preskúmanie správnosti konania prvostupňového orgánu, Ústredie práce, sociálnych vecí a rodiny SR, ako odvolací orgán zrušilo prvostupňové rozhodnutie a zaradilo nezamestnanú osobu späť do evidencie nezamestnaných.

Podnety adresované Verejnému ochrancovi práv
Verejnému ochrancovi práv bolo od začiatku jeho činnosti doručených niekoľko podnetov, v ktorých podávatelia namietajú diskriminačný prístup, pričom za tri roky činnosti je ich vyše tridsať. Viaceré podnety nespĺňali zákonné predpoklady diskriminácie a ani jeden prípad sťažnosti na diskrimináciu z uvedených dôvodov nebol preukázaný. S účinnosťou zákona č. 365/2004 Z. z. o rovnakom zaobchádzaní v niektorých oblastiach a o ochrane pred diskrimináciou a o zmene a doplnení niektorých zákonov nedošlo k výrazným zmenám v počte podnetov uvedeného charakteru. Presvedčenie o diskriminačnom konaní je v mnohých prípadoch u osôb, u ktorých je obmedzená osobná sloboda a sú umiestnení v ústavoch na výkon väzby, pričom jediný dôvod vidia vo svojej maďarskej alebo rómskej národnosti. V príslušnosti k národnostnej menšine a v prejavoch rodovej diskriminácie mnohí podávatelia podnetov vidia aj dôvod zbytočných prieťahov v konaní. Ďalšie prípady údajnej diskriminácie sa týkali napr. výberového konania, kde podávateľ namietal diskrimináciu z dôvodu veku, ale podľa zistení verejného ochrancu práv nespĺňal požadovaný kvalifikačný predpoklad, v prípade študenta jednej z vysokých škôl bolo za diskrimináciu považované povinné zabezpečenie preukazu študenta za úhradu a napríklad skupina občanov požadovala odstránenie diskriminácie osôb bez vyznania tým, že sa umožní ateistom propagovať svoje presvedčenie v médiách, nemocniciach i ozbrojených zložkách tak, ako cirkvi a súčasne sa priznajú podmienky na priznanie dotácie štátu.
Ako diskriminačné opatrenie pociťoval jeden z podávateľov podnetov skutočnosť, že v obci, ktorej je obyvateľom, sú všetky informácie v miestnom rozhlase vysielané len v jazyku národnostnej menšiny. Preskúmaním podnetu bolo preukázané porušenie ustanovenia článku 26 ods. 5 Ústavy Slovenskej republiky – právo na informácie, konaním obecného úradu, podľa ktorého majú orgány verejnej moci povinnosť primeraným spôsobom poskytovať informácie o svojej činnosti v štátnom jazyku. Konaním boli súčasne porušené ustanovenia zákona č. 270/1995 Z. z. o štátnom jazyku Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov. Po zásahu verejného ochrancu práv došlo k náprave.
V písomných podnetoch fyzických a právnických osôb ako aj pri osobných stretnutiach sa verejný ochranca práv a jeho pracovníci často stretávajú s námietkami na „nespravodlivú“, príp. „diskriminačnú“ legislatívu. Opakovane sa s ňou stretávame pri námietkach voči zneniu zákona č. 461/2003 Z. z. o sociálnom poistení, najčastejšie v súvislosti s podmienkami nároku na vdovecký dôchodok a index výpočtu starobného dôchodku. Najmä u dôchodcov, ktorí odišli do dôchodku v roku 2003 sú jeho ustanovenia vnímané mimoriadne negatívne. Výpočet dávky podľa zákona č. 100/1998 Zb. o sociálnom zabezpečení je považovaný za mimoriadne diskriminačný oproti výpočtu dávky podľa už spomínaného zákona č. 461/2003 Z. z. Podmienky a výška vdovského a vdoveckého dôchodku sa zjednotili až s účinnosťou od 1. januára 2004. Do tejto doby sa vdovecký dôchodok priznával len vdovcovi, ktorý sa súčasne staral o nezaopatrené dieťa. Práve uvedená odlišnosť v podmienkach priznávania vdoveckého dôchodku je častým predmetom podnetov verejnému ochrancovi práv. 
Na verejného ochrancu práv sa často obracajú podávatelia i s prípadmi, ktoré nespadajú do jeho pôsobnosti a môžu sa týkať diskriminácie. Tak je tomu napríklad v prípade, ak podávateľ podnetu namieta použitie diskriminácie v pracovnoprávnych vzťahoch a zamestnávateľom nie je orgán verejnej správy. Vo všetkých prípadoch, v ktorých sa jedná o podnet mimo pôsobnosť verejného ochrancu práv, je podávateľovi , nad rámec zákona o verejnom ochrancovi práv, poskytnuté usmernenie, ako má v danom prípade postupovať a na koho sa môže obrátiť.

Podnety adresované Úradu splnomocnekyne vlády pre rómske komunity
Úrad splnomocnenkyne vlády SR pre rómske komunity (ďalej len „úrad“) sa vo svojej konzultačno-poradenskej činnosti veľmi často stretáva s tým, že marginalizované rómske komunity sú objektom diskriminácie v rôznych oblastiach štátom alebo samosprávou regulovaných oblastí. S týmto javom sa stretáva však aj v podnikateľskom prostredí, najmä pri poskytovaní služieb.
Do prijatia antidiskriminačného zákona a nadobudnutí jeho účinnosti úrad postupoval tak, že písomné podnety pre podozrenie z diskriminácie zasielal nadriadenému orgánu subjektu, ktorý bol podozrivý z diskriminácie. Pokiaľ napríklad dochádzalo k diskriminácii v činnosti orgánov činných v trestnom konaní, bol podnet postúpený na Generálnu prokuratúru SR. Ak sa diskriminačného správania dopustil napríklad pracovník samosprávy, bol podnet zaslaný primátorovi resp. starostovi. O objektívnosti prešetrenia a adekvátnosti prijatých opatrení sú určité pochybnosti. Zložitejšie boli situácie ak sa diskriminačného správania dopustil súkromný podnikateľ, ktorý nemal žiadneho priameho nadriadeného alebo samotný starosta obce, nakoľko ani predseda vyššieho územného samosprávneho celku nemá voči nemu žiadne kompetencie. V takýchto prípadoch kancelária splnomocnenkyne skúmala, či nejde napríklad o porušenie trestno-právnych predpisov, a ak takéto podozrenie vzniklo, postúpila podnet Policajnému zboru. Kancelária Splnomocnenkyne objektívne namieta že napriek tomu, že v každom prípade boli požadované spätné informácie o spôsobe vyriešenia veci, odpovedí dostali len minimálne množstvo. Medzi prípady riešené pred prijatím zákona možno uviesť:
1.	Občan vo výkone trestu odňatia slobody v NVÚ Trenčín sa sťažoval na zlý zdravotný stav a diskriminačné praktiky. Podnet bol zaslaný generálnemu riaditeľovi ZVJS. 
2.	Obyvateľ Domova sociálnych služieb v okrese Poprad sa sťažoval na diskriminačné praktiky zo strany zamestnancov ústavu. Pri komunikácii s ním mu zamestnanci ústavu vulgárne nadávajú do „špinavých cigáňov“. Podnet bol zaslaný vedúcej odboru všeobecnej vnútornej správy Okresného úradu v Poprade.
3.	Obyvateľ obce Farná sa sťažoval na diskriminačný postup predstaviteľa obce, ktorý fyzicky napadol sťažovateľa a jeho manželku Rómku, jemu nadával do „sprostých Čechov“ a jej do „špinavých cigániek“. Vyhrážal sa im, že na nich pošle obecnú políciu a tá ich vyženie z obce. Menovanému bolo poskytnuté právne poradenstvo v ďalšom postupe.
4.	Obyvateľ Bratislavy sa sťažoval na diskriminačný prístup v oblasti drobného podnikania. Menovanému ako Rómovi bol vyrubený poplatok za užívania miesta na podnikanie nielen za zastavanú plochu stánku, ale aj za priľahlý chodník, čo u ostatných podnikateľov nebolo. Podnet bol zaslaný starostovi predmetnej mestskej časti.
5.	Obžalovaný, stíhaný vo väzbe sa sťažoval na diskriminačné praktiky príslušníkov OO PZ Bánovce nad Bebravou, ktorý ho po zadržaní bili a nadávali mu do „špinavých cigáňov“ a „čiernych papúľ“, pričom mu spôsobili zranenia a odmietli zabezpečiť ošetrenie. Podnet bol zaslaný Generálnemu prokurátorovi SR.
6.	Obyvateľ Popradu sa sťažoval na nezákonný postup pracovníkov mestského úradu, ktorí mali neoprávnene a bez súhlasu vniknúť do bytu menovaného. Pritom mu zakazovali prijímať akékoľvek súkromné návštevy vo vlastnom byte. Keďže sa jednalo o podozrenie z trestnej činnosti, podnet bol zaslaný ministrovi vnútra SR.
7.	Obyvateľka obce Kameňany sa sťažovala na diskriminačný prístup voči svojej osobe zo strany pracovníčky obecného úradu. Neustále, aj pred inými osobami jej nadávala do „špinavých a všivavých cigániek“. Takto tituluje aj ďalších občanov rómskej komunity. Menovanej bolo poskytnuté právne poradenstvo, ako má postupovať v prípade opakovania incidentov.

Po nadobudnutí účinnosti „Antidiskriminačného zákona“ bolo konzultovaných niekoľko prípadov porušovania zásady rovnakého zaobchádzania, z ktorých niektoré boli postúpené Slovenskému národnému stredisku pre ľudské práva (ďalej len „Stredisko“) na preskúmanie porušenia príslušných ustanovení zákona:
1.	Obyvateľka obce Somotor ušla pred úžerníkmi z Trebišova a pri podaní trestného oznámenia, napriek tomu, že neovláda slovenský jazyk jej nebol poskytnutý tlmočník, čím boli porušené jej základné práva garantované Ústavou SR. Okrem podnetu na Stredisko bol ďalší podnet zaslaný Generálnemu prokurátorovi SR.
2.	Obyvateľ Belej nad Cirochou bol viac rokov diskriminovaný zamestnávateľom z dôvodu, že je Róm. Odzrkadlilo sa to na odmenách, pracovnom zaradení, ale aj na prideľovaní technických pracovných prostriedkov.
3.	Manželskí pár bývajúci vo Východnej má pretrvávajúce problémy s trvalým pobytom, ktorí im nechcú udeliť z dôvodu príslušnosti k rómskej menšine.
4.	Obyvateľka Senice namietala diskriminačný prístup zo strany zamestnávateľa, ktorý vyústil do jej psychického zrútenia a prepustenia z práce.
5.	Obyvatelia Moldavy nad Bodvou sa sťažovali na diskriminačný postup organizácie Matice Slovenskej, ktorá údajne neumožnila miestnym Rómom členstvo v tejto organizácii. Prípad je v štádiu riešenia Strediskom.

Úrad splnomocnenkyne vlády SR pre rómske komunity považuje existenciu antidiskriminačného zákona za jednoznačný prínos. Umožňuje totiž priamejšie a jednoduchšie postupovať v prípadoch podozrení z diskriminačných praktík. Nedostatkom zákona zostáva jeho komplikovaná štruktúra, ktorá v niektorých prípadoch komplikuje postup, ako aj neľahká dostupnosť právnej pomoci pre osoby zo sociálne znevýhodneného prostredia, keďže mnoho diskriminovaných osôb pochádza z tohto prostredia.

Podnety riešené mimovládnymi organizáciami
Nadácia Charty 77 sa dlhodobo venuje poskytovaniu právnej pomoci osobám, ktoré namietajú porušenie svojich práv. V rámci podnetov sa drvivá väčšina týkala problematiky diskriminácie v pracovnoprávnych vzťahoch, ale zároveň aj v oblastí sociálneho zabezpečenia, porušenia práv spotrebiteľa či porušení rovnosti vo vzdelávaní. Vo väčšine prípadov býva diskriminácia vedľajším alebo zástupným problémom, pričom medzi najčastejšie riešenia využívané Nadáciou patria podnety na Inšpektorát práce, Slovenskú obchodnú inšpekciu alebo Štátnu školskú inšpekciu, zmierovacie konania, ale aj súdne konania. Na základe svojej praxe pritom Nadácia zdôrazňuje úlohu, ktorú môžu inšpekcie zohrať za účelom rýchlej a efektívnej nápravy stavu.
Poradňa pre občianske a ľudské práva v decembri 2004 začala s realizáciou dvojročného projektu nazvaného "Povedzme nie diskriminácií" zameraného na Košický a Prešovský kraj. Prostredníctvom vzdelávacích aktivít, výskumov a iniciovania súdnych sporov sa projekt zameriava na predchádzanie diskriminácii založenej na etnickom pôvode. Vzhľadom na to, že od začiatku realizácie neubehlo veľa času, veľa konkrétnych výsledkov nemáme. Doteraz riešené prípady sa týkajú diskriminácie v prístupe k službám (neobsluhovanie Rómov vo verejných reštauračných zariadeniach a obchodoch) a diskriminácie v prístupe k zamestnaniu. Poradňa sa však často stretáva so strachom obetí z odvetných reakcií diskriminujúcich a zároveň s mylným presvedčením, že antidiskriminačný zákon sa netýka súkromného sektora.
Občianske združenie Ľudia proti rasizmu systematicky monitoruje výskyt a prejavy rasizmu. Väčšina podnetov, ktorými sa združenie zaoberalo, sa preto týkala rasovo motivovaných útokov alebo verbálnych trestných činov. V dvoch prípadoch sa združenie zaoberalo podnetmi, pri ktorých bolo podozrenie z rasovej diskriminácie. V prvom prípade išlo o rómsku ženu, ktorú odmietli obslúžiť v pizzerii na južnom Slovensku z dôvodu jej rasy. Dotknutá osoba riešila prípad sama podaním trestného oznámenia, na združenie sa obrátila až kvôli nedostatočnej činnosti policajných orgánov. Prípad ďalej nebol riešený, keďže k nemu došlo pred účinnosťou antidiskriminačného zákona. V druhom prípade išlo o rómsku ženu, ktorá namietala diskrimináciu pri poskytovaní zdravotnej starostlivosti po predčasnom pôrode. Do riešenia prípadu sa zapojilo združenie spolu so Slovenským národným strediskom pre ľudské práva.
Občianske združenie Občan a demokracia a Nadácia Milana Šimečku sa priebežne venujú podnetom občanom týkajúcich sa možného porušenia ľudských práv, ale v roku 2004 neobdržali podnet, ktorý by sa špecificky venoval porušenia zásady rovnakého zaobchádzania v zmysle antidiskriminačného zákona.

Aktivity zamerané na zvyšovanie povedomia o zásade rovnakého zaobchádzania

V rámci Akčného plánu predchádzania všetkým formám diskriminácie, rasizmu, xenofóbie, antisemitizmu a ostatným prejavom intolerancie na obdobie rokov 2004-2005 schválené uznesením vlády SR č. 446/2004 vykonávajú jednotlivé rezorty štátnej správy širokú paletu aktivít. Ide najmä o systematické vzdelávanie príslušných profesionálnych skupín, ktoré vykonáva Ministerstvo spravodlivosti SR, Ministerstvo vnútra SR, Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny SR, Ministerstvo školstva SR, Ministerstvo zdravotníctva SR a Generálna prokuratúra SR. Napríklad Odbor rovnosti príležitostí a antidiskriminácie má v roku 2005 naplánovaných viacero vzdelávacích seminárov o uplatňovaní zásady rovnakého zaobchádzania pri výkone práce zamestnancov úradov práce, sociálnych vecí a rodiny SR.
Akčný plán taktiež zahŕňa aktivity verejnej správy a mimovládnych organizácií v oblasti vzdelávania, informovania a osvety zameraných na širšiu ale aj odbornú verejnosť.

Aktivity Slovenského národného strediska pre ľudské práva
Stredisko v roku 2004 začalo vykonávať mnohé aktivity súvisiace priamo s prijatím antidiskriminačného zákona a rozšírením kompetencií Strediska. Medzi najdôležitejšie patrila medzinárodná konferencia „Výchova k ľudským právam v boji proti diskriminácii“ v decembri 2004, ktorej účelom bolo poskytnúť komparatívnu perspektívu z krajín V4 v oblasti diskriminácie. Konferencia zároveň zahájila sériu aktivít v predchádzaní diskriminácii, ktoré budú uskutočňované v rámci projektu Európskej komisie a budú aj súčasťou celoeurópskej kampane „Za rozmanitosť – Proti diskriminácii“. Ďalšími aktivitami bude 32 jednodňových seminárov vo všetkých 8 krajoch SR s cieľom zvýšiť právne povedomie, vysvetliť praktické dopady novej legislatívy a prostriedky právnej ochrany . Stredisko svoje aktivity zameria aj na úzku spoluprácu s mienkotvornými médiami pri bližšom vysvetľovaní pojmov diskriminácie.
Popísané aktivity strediska sa uskutočňujú v rámci celoeurópskej kampane Európskej komisie „Za rozmanitosť – Proti diskriminácii“, ktorej súčasťou bol aj 1. ročník súťaže „Journalist Award 2004“ zameranej na ocenenie novinárskych príspevkov venujúcich sa téme diskriminácie. Víťazkou národného kola sa stala pani Kristína Magdolenová z Rómskej tlačovej agentúry s jej príspevkom „Hovorí Zlatá rybka po anglicky?“.
Stredisko zároveň uskutočnilo sériu seminárov pre predstaviteľov územných samospráv, zamestnancov miestnych úradov a riaditeľov škôl po celom Slovensku (jún a november 2004) pripravenú v spolupráci so ZMOS a zároveň pripravilo či sa zúčastnilo ďalších odborných seminárov týkajúcich sa oblasti diskriminácie.
V januári 2005 Stredisko vydalo „Správu o dodržiavaní ľudských práv v Slovenskej republike za rok 2004“, ktorá je pilotným systematickým zmapovaním situácie v oblasti ľudských práv na Slovensku s konkrétnym zameraním na dodržiavanie zásady rovnakého zaobchádzania. Stredisko zároveň pripravuje do tlače zborník z medzinárodnej konferencie „Výchova k ľudským právam v boji proti diskriminácii“.
V roku 2005 bude Stredisko pokračovať vo svojej činnosti a zároveň podstatne rozšíri svoje aktivity do všetkých regiónov SR aj za pomoci projektu Prechodného fondu EÚ „Rozvoj regionálnych štruktúr na implementáciu antidiskriminačnej legislatívy EÚ“.

Antidiskriminačný zákon očami verejnosti
Inštitút pre verejné otázky v Bratislave (IVO) uskutočnil v septembri 2004 prieskum verejnej mienky, ktorý zisťoval, okrem iného, aj názor respondentov na to do akej miery považujú za správne, alebo nesprávne, že bol schválený antidiskriminačný zákon, ktorý požaduje rovnaké zaobchádzanie so zamestnancami bez ohľadu na ich pohlavie, vek, etnickú príslušnosť a sexuálnu orientáciu. Z výsledkov výskum IVO (viď. Graf 1) jednoznačne vyplýva, že drvivá väčšina (84%) občanov považuje prijatie antidiskriminačného zákona za správne. Za nesprávne považuje prijatie antidiskriminačného zákona 4% občanov, pričom 5% uviedlo, im na tom nezáleží 6% nevedelo k prijatiu zákona zaujať postoj. Podľa výsledkov IVO je podpora antidiskriminačného zákona výraznú bez rozdielu na pohlavie, vek, 

vzdelanie, národnosť, veľkosť sídla bydliska, kraj bydliska či politické preferencie respondentov. Z pohľadu verejnej mienky je teda možné skonštatovať, že prijatie antidiskriminačného zákona sa teší značnej podpore všetkých segmentov spoločnosti.

Zdroj: Inštitút pre verejné otázky, Bratislava, september 2004