Úvod     

V septembri 1995 sa v Pekingu konala 4. svetová konferencia OSN o ženách. Rokovania tejto konferencie boli zložité, ale napriek tomu sa účastníci dokázali zhodnúť na veľmi dôležitých spoločných cieľoch a úlohách, ktoré deklarovali v materiáloch Pekingská deklarácia a Akčná platforma.  Pekingská deklarácia a Akčná platforma stanovili ako ciele rodovú rovnosť, rozvoj a mier a vypracovali program na posilnenie postavenia žien. Tento program sa dotýkal 12 problémových oblastí, ktoré si vyžadovali prioritné konanie, ak sa má dosiahnuť zlepšenie života žien a posilnenie ich postavenia.
V záverečných materiáloch  4. svetovej konferencie OSN o ženách boli formulované úlohy pre vlády jednotlivých krajín, pre súkromný sektor, mimovládne organizácie a ďalších predstaviteľov občianskej spoločnosti, ako aj systém OSN a medzinárodné a regionálne organizácie, medzinárodné finančné inštitúcie a podľa potreby aj ďalšie organizácie. Najdôležitejšou úlohou všetkých zúčastnených vlád bolo vypracovanie národných akčných plánov, nadväzujúcich na Pekingskú akčnú platformu a posilnenie národných inštitúcií pre riešenie problematiky žien a rovnosti príležitostí žien a mužov.
Na Slovensku bola táto úloha riešená vypracovaním Národného akčného plánu pre ženy v SR, založením Koordinačného výboru pre problematiku žien, zriadením odboru rovnosti príležitostí Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny SR a prijatím Koncepcie rovnosti príležitostí žien a mužov.
V roku 2000, v polčase plnenia záverov 4. svetovej konferencie OSN o ženách, sa v dňoch 6. - 11. júna 2000 v New Yorku uskutočnilo 23. mimoriadne zasadnutie Valného zhromaždenia OSN, ktoré zhodnotilo výsledky päťročného vývoja od 4. svetovej konferencie OSN o ženách. Závery 23. mimoriadneho zasadnutia Valného zhromaždenia OSN sú vyjadrené v materiáloch Politická deklarácia a  Následné aktivity a iniciatívy pre implementáciu Pekingskej deklarácie a Akčnej platformy.
V podmienkach Slovenskej republiky sa v rámci implementácie úloh, obsiahnutých v základných dokumentoch 4. svetovej konferencie OSN o ženách realizovali aktivity, ktorých prehľad bude obsahom predkladaného materiálu. 

1.  Politická deklarácia 

V rámci Politickej deklarácie sa vlády, zúčastnené na 23. mimoriadnom zasadaní Valného zhromaždenia OSN (teda aj Slovenská republika) zaviazali zabezpečiť, aby  v každej spoločnosti ženy a muži spoločne pracovali na tom, aby v 21. storočí každý človek sveta mohol užívať rovnosť, pokrok a mier.
Taktiež uznali, že nesú primárnu zodpovednosť za plnenie všetkých záväzkov, prijatých v rámci jednotlivých svetových konferencií OSN o ženách. 
Slovensko urobilo značný pokrok v plnení uvedených záväzkov hlavne na úrovni všeobecných legislatívnych noriem. Špecifické právne normy, ako napríklad zákon o rovnakom zaobchádzaní, alebo zákon o rovnosti príležitostí neboli zatiaľ prijaté. Taktiež pretrvávajú rodové stereotypy a tradičné kultúrne vzorce pri posudzovaní postavenia žien v mnohých oblastiach súkromného aj verejného života. Zapojenie mužov do presadzovania rodovej rovnosti nie je prioritou spoločnosti, uznávaný je však prínos občianskej spoločnosti v tejto oblasti.
	Pozornosť vlády problematike rovnosti rodov možno hodnotiť aj statusom vládnych orgánov a dôležitosťou materiálov, ktoré sa touto problematikou zaoberajú.  
Koordinačný  výbor  pre  problematiku žien  (KVPŽ)  bol zriadený uznesením vlády SR č. 7/1996 zo dňa 9.1.1996 ako poradný, koordinačný a iniciatívny orgán vlády SR pre otázky, týkajúce sa postavenia a záujmov žien vo všetkých oblastiach života.
Odbor rovnosti príležitostí bol zriadený vo februári 1999 a plní úlohy ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny SR v oblasti rovnosti príležitostí žien a  mužov a  v  prevencii násilia páchaného na ženách   a  domáceho násilia.
Národný akčný plán pre ženy v SR ako hlavný programový dokument s cieľom zlepšenia postavenia žien v Slovenskej republike v časovom horizonte 10 rokov bol schválený uznesením vlády SR č. 650/1997 zo dňa 16.9.1997. Tento programový dokument vlády SR v   problematike žien obsahuje priority, strategické ciele a kroky (opatrenia na riešenie) ktoré by mala realizovať vláda SR prostredníctvom ňou poverených subjektov za účelom vytvárania takých podmienok, ktoré budú pôsobiť skutočne rozvojovo a nediskriminačne ako na ženy, tak aj mužov. Každoročným vypracovaním správy o plnení úloh Národného akčného plánu pre ženy v SR (ďalej NAP) bol poverený Koordinačný výbor pre problematiku žien v zmysle predchádzajúcich ako aj najnovšieho uznesenia vlády SR č. 930 z roku 2000.
Zabezpečením rovnosti pohlaví v slovenskej spoločnosti sa zaoberá Koncepcia rovnosti príležitostí žien a mužov. Koncepcia bola schválená uznesením vlády SR č. 232/2001.  Identifikuje úlohy štátu a ostatných subjektov v oblastiach, kde sa rodová diskriminácia  najvýraznejšie  prejavuje a definuje 31 opatrení a odporúčaní na realizáciu, za aktívnej participácie  neštátnych subjektov. Aplikácia rovnosti príležitostí v SR zahrňuje jej legislatívne a inštitucionálne zabezpečenie a najmä praktickú realizáciu. Ide o realizáciu tzv. mainstreamingu, na základe ktorého by sa mala skutočná rodová rovnosť integrovať do všetkých zložiek spoločnosti. Z tohto dôvodu na realizácii opatrení koncepcie spolupracujú štátne orgány, sociálni partneri, samospráva, výskumné inštitúcie, mimovládne organizácie a ostatné zainteresované subjekty.

2.  Následné aktivity a iniciatívy pre  implementáciu  Pekingskej Deklarácie a Akčnej platformy 
 
 Štruktúra  tohto hodnotiaceho materiálu sa zhoduje so štruktúrou Pekingskej akčnej platformy a je delená na 12 základných problémových oblastí, ktorými sú chudoba, vzdelávanie a príprava na zamestnanie, zdravie, násilie na ženách, ozbrojený konflikt, ekonomika, postavenie žien v mocenských a rozhodovacích štruktúrach, inštitucionálne mechanizmy na zlepšenie života a postavenia žien, ľudské práva žien, médiá, životné prostredie a otázky mladých žien a dievčat.

1. Ženy a chudoba 
Otázky chudoby vo vzťahu k ženám sú špecifické z viacerých uhlov pohľadu. Všeobecne je proklamované, že ženy sú skupinou, potencionálne viac citlivou na ohrozenie chudobou a hovorí sa o feminizácii chudoby.  V tomto kontexte je nutné brať do úvahy aj ďalšie faktory ako faktor veku, sociálnej vrstvy, regionálne osobitosti a podobne. Faktom však ostáva, že na Slovensku najväčšiemu riziku chudoby sú vystavené rodiny  s nezamestnaným živiteľom a so živiteľom, ktorý má len základné vzdelanie. Rodiny s deťmi sú tiež viac ohrozené chudobou a sociálnym vylúčením ako rodiny bez detí.  Osamelí rodičia s deťmi sú ďalšou dôležitou ohrozenou skupinou, pritom väčšina rodín s jedným rodičom je vedená ženou.
Pre odstránenie chudoby je potrebné dosiahnutie dobre fungujúcich hospodárskych štruktúr, primeraný prístup ku vzdelaniu, zdravotnej starostlivosti, sociálnej pomoci a sociálnemu zabezpečeniu, dobre fungujúcemu poistnému systému, dobrý prístup na trh práce a ku všetkým regulárnym ako aj  špecifickým službám trhu práce, ako aj prístup k samozamestnávaniu, pôžičkám a úverom. V neposlednom rade aj k rozhodovaniu o otázkach spoločnosti.
V podmienkach Slovenskej republiky bolo uskutočnených viacero rozhodnutí, ktoré možno považovať za také, že budú pôsobiť v smere znižovania rizika chudoby u žien. V tomto kontexte znamenala značný prínos vládou schválená Koncepcia politiky zamestnanosti do roku 2002, ako aj Národného plánu zamestnanosti, resp. Národného akčného plánu zamestnanosti na roky 2002 a 2003, v oblasti riešenia problémov žien, ktoré súvisia s ich ekonomickou aktivitou resp. zamestnanosťou.  Medzi ne patrí napr. aj možnosť podpory vstupu žien s malými deťmi na trhu práce. Čiastočne je  postavenie týchto žien zmiernené zákonom o sociálnej pomoci, keď pri starostlivosti o dieťa do veku 5 rokov aj po skončení rodičovského príspevku je posudzovaná hmotná núdza z objektívnych dôvodov  
            V zmysle Zákonníka práce zamestnávateľ je povinný zamestnankyňu začleniť po skončení neprítomnosti v práci z dôvodu dôležitej osobnej prekážky, alebo po skončení materskej dovolenky podľa § 157 Zákonníka práce na pôvodnú prácu a pracovisko Ak zamestnankyňa  prechádza na nové pracovisko, alebo na nový druh práce, alebo spôsob práce pokiaľ je to potrebné najmä pri zmenách v organizácii práce alebo iných racionalizačných opatreniach, je zamestnávateľ povinný, tak ako to vyplýva z ustanovenia § 154 Zákonníka práce  zamestnankyňu zaškoliť alebo zaučiť na  nový druh práce alebo spôsob práce. 
            V prípade návratu zamestnankyne, ktorá sa starala o dieťa alebo odkázaného člena rodiny, zamestnávateľ je oprávnený jej prikázať účasť na prehlbovaní kvalifikácii na výkon práce dojednanej v pracovnej zmluve v zmysle ustanovenia § 140 ods.2 Zákonníka práce. Opatrenia zamerané na starostlivosť o kvalifikáciu zamestnancov a teda v osobitnom prípade aj žien po návrate z MD by sa mali stať súčasťou Kolektívnych zmlúv a kolektívneho vyjednávania.  
V oblasti dôchodkového poistenia v súlade so zásadou rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami bol predĺžený dôchodkový vek žien a bude postupne zjednotený s dôchodkovým vekom mužov. Zákon o sociálnom poistení, schválený NR SR 29.5.2002 s účinnosťou od 1.7.2003, ustanovuje  zabezpečenie rovnosti príležitostí žien a mužov aj v prípade výpočtu invalidného dôchodku, odstránenia rozdielnych podmienok nároku na vdovský dôchodok a vdovecký dôchodok a odstraňuje i úpravu dôchodku z dôvodu jediného zdroja príjmu, ktorý sa prednostne poskytuje vždy mužovi. Zákon zachováva v súčasnosti platnú vekovú podmienku na vznik nároku na starobný dôchodok mužov, a to dovŕšenie 60 rokov veku. V súvislosti s dôchodkovým vekom žien sa uskutoční postupné odstránenie zohľadňovania počtu vychovaných detí a postupné vyrovnanie dôchodkového veku žien s dôchodkovým vekom mužov jednotne na 60 rokov, ktoré sa začne uplatňovať pre všetky ženy jednotne od roku 2026. Doba starostlivosti o dieťa je na rozdiel od ostatných tzv. náhradných dôb zvýhodnená tým, že za toto obdobie starostlivosti sa pre výšku dôchodku ustanovuje osobný mzdový bod vo výške 0,5,  pričom za ostatné tzv. náhradné doby sa ustanovuje osobný mzdový bod vo výške 0,3. 
 Podľa súčasnej právnej úpravy je invalidný dôchodok poskytovaný aj občanom, ktorí sa stali invalidnými pred dovŕšením veku, v ktorom končí povinná školská dochádzka. Títo občania budú zabezpečení novou obligatórnou dávkou zo systému sociálnej pomoci financovanej z prostriedkov štátneho rozpočtu.
 	Riziko chudoby sa výrazne zvyšuje v rodinách osamelých rodičov, vedených ženou s často aj z dôvodu neplatenia výživného zo strany povinného rodiča. V záujme zlepšenia situácie v tejto oblasti Národná rada SR schválila zákon o náhradnom výživnom a Fonde náhradného výživného,  ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 94/1963 Zb. o rodine v znení neskorších predpisov. 
 Tento zákon, ktorý nadobudne účinnosť 1.11.2002, upravuje podmienky a spôsob výplaty náhradného výživného na nezaopatrené dieťa, konanie o náhradnom výživnom a zriadenie Fondu náhradného výživného. Táto právna úprava má za cieľ naplnenie práva výživného pre dieťa, voči ktorému si povinná osoba neplní vyživovaciu povinnosť ani na základe právoplatného rozhodnutia súdu. Štát poskytne finančné prostriedky na úhradu výživného s tým, že v plnom rozsahu zostáva zachovaná vyživovacia povinnosť osoby, a to vo výške súdom určeného výživného.  Týmto zákonom sa mení a dopĺňa aj Zákon o rodine pričom sa nanovo upravili podmienky z akých bude potrebné vychádzať pri úprave vyživovacej povinnosti rodičov voči dieťaťu a možnosť určenia výživného aj pre úspory dieťaťa.
Odbor sociálnych vecí plní vyživovaciu povinnosť miesto povinného otca dieťaťa v súlade s platnými predpismi v prípadoch, keď povinný otec si vyživovaciu povinnosť neplní a príjem matky s deťmi nedosahuje výšku životného minima. Matke sa poskytuje poradenstvo vo veci vymáhania výživného od povinného. V prípadoch, ak vyživovacia povinnosť zo strany otca nie je plnená 6 mesiacov, doporučuje sa podanie návrhu na trestné stíhanie pre trestný čin zanedbania povinnej výživy podľa § 213 Trestného zákona. 
Pre zlepšenie situácie viacdetných rodín, výraznejšie ohrozených chudobou prispieva s účinnosťou od 1.1.1999  štátna sociálna dávka - príspevok rodičom, ktorým sa súčasne narodili tri deti alebo viac detí alebo ktorým sa v priebehu dvoch rokov opakovane narodili  dvojčatá.. Takýmto rodinám, ktorých  deti neprekročili vekovú hranicu 15 rokov sa v zmysle zákona č.235/1998 Z. z. poskytuje raz ročne  štátna sociálna dávka, prostredníctvom ktorej štát  prispieva na zvýšené výdavky, súvisiace so starostlivosťou o viac súčasne narodených deti.  
  	Zákon číslo 280/2002 Z. z. o rodičovskom príspevku rešpektuje dôležitosť individuálnej starostlivosti o dieťa v útlom veku, vytvára rovnosť príležitostí v poskytovaní tejto starostlivosti pre oboch rodičov,  podporuje možnosť využitia súbežnej starostlivosti oboch rodičov o dieťa v priebehu jedného mesiaca a návrhom poskytovania rodičovského príspevku aj popri zárobkovej činnosti  vytvára optimálne podmienky pre zosúlaďovanie rodičovskej a profesijnej roly rodiča. Zákon obsahuje aj niektoré systémové zmeny poskytovania rodičovského príspevku ako napríklad  prísnejšie definuje riadnu starostlivosť,  dáva šancu všetkým rodičom zvoliť si v danom čase formu podpory, ktorá vyhovuje ich aktuálnym potrebám v dobe starostlivosti o dieťa do troch rokov veku. S prihliadnutím na legislatívu EÚ  sa zohľadňuje právo oboch rodičov na rodičovskú dovolenku.
Legislatívnym prostredím, ktoré vytvára právne podmienky pre napĺňanie Ústavou  zaručených práv žien a mužov, ktorí sa dostanú do hmotnej núdze, na takú pomoc, ktorá je nevyhnutná na zabezpečenie základných životných podmienok, je zákon č. 195/1998 Z. z. o sociálnej pomoci v znení neskorších predpisov.
 	Medzi formy riešenia hmotnej núdze a sociálnej núdze patrí aj sociálne poradenstvo a sociálne služby, medzi ktoré patrí opatrovateľská služba, organizovanie spoločného stravovania, prepravná služba, starostlivosť v zariadeniach sociálnych služieb a sociálna pôžička. Zo zariadení sociálnych služieb zriaďovanými obcami a príslušným orgánom štátnej správy orientovaných na riešenie stavu hmotnej a sociálnej núdze žien s deťmi patria najmä domov pre osamelých rodičov, stanica opatrovateľskej služby a útulok, v rámci ktorých je možné poskytovať starostlivosť celoročne, týždenne, denne a prechodne na určitý čas. Služby staníc opatrovateľskej služby pre deti hlavne v čase hospitalizácie matky, služobných ciest a iných krízových situácií. Ďalej existujú rôzne typy zariadení, určené pre pomoc v rôznych druhoch ohrozenia chudobou, napríklad  domovy sociálnych služieb pre dospelých s rôznymi druhmi postihnutia, zariadenia opatrovateľskej služby s dennou a  nepretržitou prevádzkou pre tých občanov, ktorým sa poskytuje zabezpečenie potrebných služieb  v plnom rozsahu v čase neprítomnosti alebo pracovnej zaneprázdnenosti rodinných príslušníkov, starajúcich sa o nich, terénna opatrovateľská služba  a ústavná opatrovateľská služba, domovy a penzióny pre dôchodcov, detské domovy, domovy pre osamelých rodičov, domovy pre matky s deťmi, útulky pre obete násilia a pod. Ako vhodná forma odbremenenia rodiny v prípade nadmerného zaťaženia pre starostlivosť o deti a starých ľudí a ľudí s rôznymi druhmi postihnutia je zriaďovanie denných stacionárov. Stále pretrváva potreba dobudovania viacerých typov sociálnych služieb: domov dôchodcov so zvýšenou starostlivosťou, domov pre matky s deťmi, zariadení pre týrané a zneužívané ženy. Odbory sociálnych vecí v spolupráci so samosprávami sa snažia využívať inštitút osobitného príjemcu v odôvodnených prípadoch v záujme hlavne maloletých deti prevažne u tých občanov, ktorí nedokážu hospodáriť s finančnými prostriedkami, kde bývajú okrem úhrady poplatkov za stravu detí v MŠ a ZŠ zaplatené úhrady energií a nájomného za užívanie bytu.  V niektorých okresoch pri určovaní osobitného príjemcu zaznamenali slabú súčinnosť resp. odpor obecných úradov vzhľadom na vznik problémov s príjemcami, pretože sa vyžaduje ich súhlas a bez súčinnosti nie je možné tento inštitút realizovať v potrebnej miere.  
  Zákonom č. 416/2001 Z. z.  o prechode niektorých pôsobností z orgánov štátnej správy na obce a na vyššie územné celky v prevažnej väčšine kompetencie v oblasti organizovania, koordinovania a samotného  poskytovania sociálnych služieb prechádzajú z príslušného orgánu miestnej štátnej správy do kompetencie orgánov miestnej samosprávy spolu so súvisiacou rozhodovacou a inou pôsobnosťou orgánu miestnej štátnej správy. V súčasnosti oddelenia sociálnych veci okresných úradov spolupracovali s orgánmi samospráv pri poskytovaní sociálneho poradenstva a konkrétnej sociálnej pomoci. Poskytovanie sociálnych služieb v domácom prostredí, ako aj  v zariadeniach sociálnych služieb závisí však predovšetkým od zlepšenia finančnej situácie jednotlivca i celej spoločnosti. Dôležité boli aj projekty na prípravu Rómov (v praxi to boli prevažne rómske ženy) na prácu sociálnych asistentov v rómskych komunitách.  
 Problematika vytvárania rovnakých podmienok pre rozvoj ekonomických aktivít vidieckych žien je zakotvená v zákone č. 503/2001 Z. z. o podpore regionálneho rozvoja.  MPSVR SR prioritne podporuje projekty, ktoré vytvárajú pracovné príležitosti vo vidieckych oblastiach s adekvátnym zastúpením mužov a žien. Ide najmä o projekty, ktoré sú predkladané v rámci Programu obnovy dediny na Slovensku, ktorého gestorom je MŽP SR a Plánu rozvoja poľnohospodárstva a vidieka SR, ktorého gestorom je MP SR. Program NARMSP na podporu podnikania špeciálnych skupín - absolventov škôl a ženy -  napĺňa aj požiadavku podpory vidieckych žien. 
Na podporu žien  na vidieku vytvorila Agentúra pre rozvoj vidieka  pilotný projekt “Sporiace skupinky vidieckych žien” s cieľom  vytvorenia skupinovej mikropôžičkovej schémy zameranej na vidiecke ženy. Ide o založenie  sporiacich skupiniek (4 - 6) žien a sprievodné školenia a tréningy za účelom založenia alebo rozšírenia podniku.
Dôležitou ochranou pred sociálnou vylúčenosťou je aj oblasť zabezpečenia bývania. Problematika zodpovednosti obcí za rozvoj bývania v spravovanom území bola riešená prijatím zákona č. 453/2001 Z. z., ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 369/1990 Zb. o obecnom zriadení v znení neskorších predpisov, v ktorom podľa § 4, ods. 3, písm. i) obce, okrem iného, obstarávajú a schvaľujú programy rozvoja bývania a spolupôsobia pri utváraní vhodných podmienok na bývanie v obci. Riešenie bytovej otázky (aj žien) je zohľadnené v návrhu novely Občianskeho zákonníka, ktorá bola uverejnená v Zbierke zákonov pod č. 261/2001.
V dôsledku zvyšujúcich sa cien za  služby spojené s bývaním boli Nariadením vlády SR č.92/2001 s účinnosťou od l.7.2001 upravené  parametre na výpočet výšky  príspevku na bývanie prostredníctvom ktorého štát  prispieva nízko príjmovým domácnostiam na úhradu nákladov spojených s užívaním bytu alebo domu. Poskytovanie príspevku na bývanie od prijatia jeho právnej úpravy v roku 2000 sa efektívnejšie prejavuje v domácnostiach  spravidla  odkázaných na jeden príjem, t.j.  v domácnostiach neúplných rodín s nezaopatrenými deťmi a osamelých osôb, ktoré sú najviac ohrozené chudobou. 

2. Vzdelávanie žien a príprava na povolanie   
Čl. 42 (1) Ústavy SR ustanovuje, že každý občan má právo na vzdelanie. Školská dochádzka je povinná. Čl. 42 (2) hovorí, že občania majú právo na bezplatné vzdelanie v základných školách a stredných školách, podľa schopností občana a možností spoločnosti aj na vysokých školách. Čl. 35 (1) Ústavy SR  ustanovuje, že  každý má právo na slobodnú voľbu povolania a prípravu naň, ako aj právo podnikať a uskutočňovať inú zárobkovú činnosť.
Vzdelanostná úroveň občanov v SR je vysoká, právo na vzdelanie uplatňujú ženy i muži bez rozdielu. Vzdelanostná úroveň žien je približne rovnaká ako u mužov a významne prispieva k  uplatneniu žien na trhu práce.
Z ekonomicky aktívneho obyvateľstva malo v 4. štvrťroku roku 2001 vysokoškolské vzdelanie 5,1 % žien  a 5,5% mužov. Úplné stredné všeobecné vzdelanie dosiahlo  3,1 %  ekonomicky aktívnych žien a 1, 7 % ekonomicky aktívnych mužov. Vedeckú kvalifikáciu dosiahlo 1, 4 tisíc žien  a 0,4 tisíc mužov. Žien zo základným  vzdelaním je v slovenskej populácii medzi ekonomicky aktívnymi ženami 4,8 % a mužov 4 %. Prístup k ďalšiemu vzdelávaniu a rekvalifikáciám je  umožnený rovnako ženám ako aj mužom.  Podľa údajov ŠÚ SR z Výberového zisťovania pracovných síl za 4. štvrťrok 2001 bol v roku 2001  počet žien v rekvalifikačných kurzoch v SR 2,2 tis., mužov 1,4 tis. V oblasti ďalšieho vzdelávania a rekvalifikácií je situácia žien v SR čiastočne podmienená dvojitou rolou žien v zamestnaní a ich starostlivosťou o rodinu.
V oblasti vzdelávania štatistické údaje, ako aj výsledky výskumov naznačujú   rovnoprávne  podmienky štúdia  a prístupu k akejkoľvek forme vzdelávania u žien a u mužov. Napriek tomu sa vo voľbe študijného odboru prejavujú určité rozdiely medzi mužmi a ženami. Diferencia sa prejavuje predovšetkým vo vyššom  záujme dievčat o všeobecné vzdelanie, respektíve o zdravotnícke, učiteľské odbory.  Odlišná orientácia dievčat má korene v historicko-kultúrnych aspektoch a rodových stereotypoch, pričom dievčatá pri výbere profesie aspoň čiastočne zohľadňujú predpokladanú potrebu zladiť rodinnú a pracovnú funkciu.
 	V rámci vysokoškolského štúdia  prejavujú ženy väčší záujem o spoločenské vedy. Technické odbory študuje  v nadväznosti na  rozdiely v profesijnej orientácii na stredných školách len asi štvrtina žien, čo sa odráža aj v následnej feminizácii niektorých  sektorov spoločnosti. Podľa údajov za 4. štvrťrok 2001 napr. v strojárenstve pracovalo  361 tis.  mužov a 36 tis. žien, v stavebníctve  161 tis. mužov a  13,6 tis. žien. Oproti tomu  v zdravotníctve pracovalo 15 tisíc mužov a  76 tis. žien, podobná bola situácia v školstve, 23 tis. mužov a   73 tis. žien..
Z tohto dôvodu sú potrebné také opatrenia, ktoré by zvýšili záujem  žien o vzdelávanie v tých profesiách, ktoré sú dosiaľ považované za mužské a ktoré by odstránili  neproporcionalitu v tejto oblasti.  V tejto súvislosti boli začlenené do  viacerých materiálov, ktoré schválila vláda SR úlohy, na základe ktorých sa zo školského  systému SR, vrátane školských vyučovacích osnov, odstránia  tradičné stereotypné  postoje k úlohe muža a ženy v spoločnosti. Ide o Koncepciu rovnosti príležitostí žien a mužov a Národný akčný plán pre ženy v SR. Súčasne sa v týchto materiáloch počíta  zo zavedením  výučby ľudských práv žien a dievčat na všetkých stupňoch vzdelávania. Niektoré aspekty  vzdelávania v oblasti ľudských práv sú už súčasťou školských osnov. So zavedením ďalších sa ráta v budúcnosti, pričom zodpovednými za uskutočnenie týchto úloh sú ministerstvo školstva SR, metodické centrá  a ďalšie subjekty, ktoré participujú na všetkých formách vzdelávania. 

           3. Ženy a zdravie   
Ženy sú oproti mužom viac citlivé na svoje zdravie, zdravie považujú za jeden zo štyroch najhlavnejších problémov, ktoré ich v súčasnosti ťažia. Pri každom Štátnom zdravotnom ústave boli zriadené základné poradne na podporu zdravia. Ďalej vznikli aj nadstavbové špecializované odborné poradne, ktoré sa orientujú na zvládanie známych rizikových faktorov životného štýlu. V rámci preventívnych aktivít v oblasti zdravého životného štýlu realizujú KÚ, odbory zdravotníctva prostredníctvom oddelení zdravotnej výchovy a poradní zdravia ŠZÚ množstvo aktivít, zameraných na prevenciu fajčenia, pitia alkoholu, ozdravenia výživy, vylúčenia škodlivých faktorov prostredia, zaradenia vhodnej pohybovej aktivity, pod. Špecificky vo vzťahu k ženám sa zameriavali na prevenciu nadváhy, ktorá viac ohrozuje ženy, hlavne v rozhodujúcich obdobiach ako je tehotenstvo, stav po pôrode a klimax. Množstvo uvedených aktivít sa realizuje prostredníctvom rôznych projektov. V spolupráci so školami sa realizuje projekt  „Škola podporujúca zdravie“. 
V oblasti primárnej zdravotnej starostlivosti žien je hlavná činnosť zameraná na preventívnu a dispenzárnu starostlivosť praktických lekárov a lekárov v odbore gynekológia a pôrodníctvo, v oblasti sekundárnej zdravotnej starostlivosti na realizovanie kardiovaskulárneho programu, onkologického programu a rozvoja starostlivosti o matku a dieťa.
  V rámci liečebno-preventívnej starostlivosti spočíva veľká časť starostlivosti o ženy na gynekologických ambulanciách primárneho kontaktu a v náväznosti na ne na gynekologicko-pôrodníckom oddelení nemocníc s poliklinikou a špecializovaných ambulanciách. Na základe zákona 98/1995 v znení neskorších doplnkov je všetkým ženám od 21. roka života vykonávaná jedenkrát ročne preventívna gynekologická prehliadka, v prípade potreby sú na základe uvedeného zákona ženy dispenzarizované a predvolávané v krátkych časových intervaloch. Pacientky s prekancerózami a onkologickými ochoreniami sú odosielané na ambulanciu POKO, ktoré úzko spolupracujú s onkologickým oddelením. V rámci senologickej starostlivosti pracujú mamologické ambulancie a to: gynekologická, chirurgická a onkologická. U vybraných   pacientiek  sa  vykoná mamologické  vyšetrenie doplnené sonografiou prsníkov a biochemickými vyšetreniami. V rámci poradne ASP je poskytovaná starostlivosť o neplodné páry a endokrinologická starostlivosť o ženy. Veľká pozornosť je venovaná prenatálnej starostlivosti. Každá tehotná žena navštevuje v mesačných intervaloch poradňu pre tehotné v prípade potreby i častejšie. Počas tehotnosti sa vykonávajú minimálne tri sonografické vyšetrenia a jedenkrát flowmetria pupočníkom plodu.  Štandartným vyšetrením je odber z AFP ako metódy na vyhľadávanie VVCH, podľa potreby doplnené o amniocentézu.V rámci vyhľadávania diabetu sa všetkým tehotným vykonáva záťažový test a v prípade potreby sú odosielané na diabetologickú ambulanciu. Závažnejšie prípady sú vedené v poradni pre rizikovú tehotnosť, ktorá podľa potreby spolupracuje s inými odbornými ambulanciami, ako diabetologickou, gastroenterologickou a podobne.  Jedenkrát mesačne je v rámci seminárov gynekologicko-pôrodnického oddelenia vyhodnocovaná perinatálna úmrtnosť, pričom týchto seminárov sa zúčastňujú i terénni gynekológovia,  podľa potreby sa vybraní lekári zúčastňujú i krajských rozborov.   
V rámci národného onkologického programu sa realizuje preventívny mamografický program, ktorého úlohou je zlepšenie prevencie a depistáže včasných štádií onkologických ochorení prsníka. Projekt má za cieľ dosiahnuť najmenej o 100% zvýšenie počtu vyšetrených žien, hlavne vo veku nad 40 rokov, tiež skrátiť objednávacie doby na akútne stavy.  
 Kontrola dodržiavania výkonu preventívnych lekárskych prehliadok žien v pracovnom procese sa uskutočňuje v rámci štátneho zdravotníckeho dozoru nad pracoviskami začlenenými do systému zdravotníckej prevencie. Stupeň ohrozenia zdravia pracovnými vplyvmi je monitorovaný prostredníctvom siete Štátnych zdravotných ústavov, na základe čoho je ďalej organizovaný výkon cielene zameraných preventívnych lekárskych prehliadok  žien.
Vzhľadom na prevažné zameranie poradenstva na kardiovaskulárne ochorenia, ženy predstavovali 35,5% týchto klientov. V oblasti problematiky kardiovaskulárnych ochorení sú zachytávané rizikové pacientky počas gravidity pravidelným sledovaním pri užívaní hormonálnej antikoncepcie a pri hormonálnej substitučnej liečbe v menopauze a sú ďalej sledované v spolupráci s internými ambulanciami.  
Problematickou sa naďalej javí skutočnosť spočívajúca v nedostatočnom záujme žien o preventívne gynekologické prehliadky, napriek uskutočňovanej medializácii ich potrebnosti  a finančná nedostupnosť antikoncepcie pre sociálne skupiny žien, ktoré sú dlhodobo v hmotnej núdzi.
  	Zdravotnícke štatistiky sú spracované pravidelne Ústavom zdravotníckych informácií a štatistiky a sú rozčlenené podľa vybraných ukazovateľov a zdravotnícki pracovníci sa zúčastňujú poskytovania odborného poradenstva v spolupráci s inými inštitúciami. Za rok 2001  zdravotné štatistiky uvádzajú 50 665 pôrodov, 9 úmrtí žien v súvislosti s tehotenstvom, potratom, pôrodom a popôrodím. Boli vykonané endoskopické vyšetrenia v počte 4 999, ultrazvukové v počte 183 990, RTG vyšetrenia v počte 4 122 a 80 989 cytologických vyšetrení. Gynekologickým operáciám sa podrobilo v roku 2001 47 310 žien.
 	V ostatných rokoch došlo k nárastu počtu užívateliek moderných antikoncepčných metód. V súčasnosti užíva asi 6% žien hormonálnu antikoncepciu a 7% má zavedené vnútromaternicové teliesko.
Za rok 2001 bolo na území SR vykonaných 15 899 interrupcií, čo je o 1562 interrupcií menej oproti roku 1999 a o 680 interrupcií menej ako v roku 2000.  SR sa v posledných troch rokoch dostala na úroveň európskych krajín s najnižším počtom týchto zákrokov pri zákone, ktorý je kompatibilný s väčšinou krajín Európskej únie.     
Ženy tvoria približne 20% klientov, závislých na ilegálnych drogách. V Centre pre liečbu drogových závislostí Bratislava bol vytvorený kontinuálny, nepretržitý, špecifický skupinový program pre ženy so závislosťou od drog. Od roku 1998 sa realizuje prednostné prijímanie tehotných žien s drogovou závislosťou do metadonovej udržiavacej liečby so zvýšenou špecifickou starostlivosťou. Uskutočnili sa aj vzdelávacie aktivity pre pediatrov a odborníkov v oblasti drogových závislostí na tému starostlivosti o tehotné ženy so závislosťou od drog a ich deti. Aj mimo Bratislavy, hlavne v rámci psychiatrických oddelení je venovaná osobitná starostlivosť tehotným ženám, závislým na drogách.

4. Násilie na ženách
Násilie na ženách a v rodinách je dôležitým celospoločenským problémom, ktorý ostáva do určitej miery prekrytý inými problémami,  často nie je dostatočne zviditelňovaný a spoločnosťou uznávaný ako problém vzhľadom na pretrvávajúce rodové stereotypy. Pre systematický prístup štátu k problematike násilia  je potrebné vytvorenie Národnej stratégie na prevenciu a elimináciu násilia páchaného na ženách a v rodinách.  Na tejto úlohe pracuje Expertná skupina pre prevenciu násilia páchaného na ženách a v rodinách pri Rade vlády SR pre prevenciu kriminality, vytvorená v roku  1999, ktorá je zložená zo zástupcov MPSVR SR, MV SR, MS ŠR, GP SR, MZ SR, MŠ SR a mimovládnych organizácií. Na základe tejto stratégie sa bude spoločne postupovať vo všetkých zainteresovaných rezortoch a v spoločnosti ako celku. Stratégia bude predložená na rokovanie vlády v novembri 2002. Pri Výbore pre práva dieťaťa sa v októbri 2001 vytvorila expertná skupina na riešenie problematiky domáceho násilia, ktoré je páchané na maloletých deťoch.
V roku  2000 bol doplnený Zákon o sociálnej pomoci. Táto právna úprava umožňuje vytvoriť  podmienky  na ochranu pred  domácim  násilím  bez  rozdielu  pohlaví,  keďže  podľa  § 30 ods. 2 zákona č. 195/1998 Z. z. o sociálnej pomoci v znení neskorších predpisov možno v útulku poskytovať starostlivosť i občanom, na ktorých je páchané násilie osobou, s ktorou žije v domácnosti. Umožňuje sa tým vytváranie samostatných zariadení pre ženy – obete domáceho násilia a vybudovanie siete špeciálnych zariadení pre ženy postihnuté násilím, v ktorých by im mala byť poskytovaná špecializovaná sociálna pomoc a sociálna asistencia, sociálne a psychologické poradenstvo, sprostredkovanie právneho poradenstva a iné formy špecializovaného poradenstva.
Obete domáceho násilia sú v súčasnosti umiestňované predovšetkým v domovoch pre osamelých rodičov, alebo zariadeniach prevádzkovaných mimovládnymi organizáciami (SČK, Fenestra, SLONAD - Detské krízové centrá a iné), ako sú útulky s krízovými centrami, či spoločné s domovami pre osamelých rodičov. Pomerne kontroverzné reakcie vyvolal výklad zákonov, podľa ktorých by do takýchto spoločných zariadení ( útulok + domov pre osamelých rodičov) nemali byť umiestňované deti spolu so svojimi matkami (resp. otcami), obeťami domáceho násilia. 
MPSVR SR podporilo finančnými prostriedkami získanými v súlade so zákonom č. 194/1990 Zb. o lotériách  a iných podobných hrách v znení neskorších predpisov projekty, ktoré sa zameriavali na pomoc obetiam domáceho násilia (ženy, deti).   
Novelou č. 253/2001 Z. z. bol do Trestného zákona doplnený nový trestný čin sexuálneho násilia (§ 241a) s cieľom, aby mohli byť dostatočne prísne trestané sexuálne útoky, ktoré nie sú postihované prostredníctvom trestného činu znásilnenia podľa § 241 Trestného zákona.
Pojem „domáce násilie“ nie je v slovenskej legislatíve explicitne upravený. Pre väčšiu ochranu obetí pred násilníkom bolo požadované zaviesť nové spôsoby ochrany obetí domáceho násilia,  ako je zákaz priblíženia sa, opustenie spoločnej domácnosti a pod.
Zo strany odborníkov z vládnych ako aj mimovládnych organizácií a nezávislých expertov  boli vznesené požiadavky na zmeny právnych predpisov, najmä  doplnenie Trestného zákona,  Trestného poriadku, Zákona o priestupkoch,  Občianskeho zákonníka, Občianskeho súdneho poriadku,  Zákona o policajnom zbore, Zákonníka práce.  
Tieto návrhy zákonov boli predložené na rokovanie NR SR ako poslanecký návrh, avšak tieto návrhy dotknutých právnych predpisov boli predložené ako vládne návrhy po zapracovaní poslaneckých návrhov.  19. júna 2002 bola schválená novela Trestného zákona (zákona č. 140/1961 Zb.) Touto novelou sa v celom texte Trestného zákona nahradil pojem „pohlavné zneužívanie“ pojmom „sexuálne zneužívanie“ (§ 15c ods.2, § 62 ods. 1...). 
Touto novelou sa doplnilo vymedzenie pojmu „blízka osoba“, ktorou na účely trestných činov násilia proti skupine obyvateľov a proti jednotlivcovi, týrania blízkej osoby a zverenej osoby, vydierania, znásilnenia, sexuálneho násilia a sexuálneho zneužívania sa rozumie aj bývalý manžel, druh, rodič spoločného dieťaťa, ako aj osoba, ktorou sa rozumie príbuzný v pokolení priamom, osvojiteľ, osvojenec, súrodenec a manžel. Iné osoby v pomere rodinnom alebo obdobnom sa pokladajú za osoby sebe navzájom blízke len vtedy, kedy ujmu, ktorú utrpela jedna z nich, druhá právom pociťovala ako ujmu vlastnú.
Pre ochranu obete domáceho násilia sa dopĺňa v § 89 odsek 23 o písm. c, ktorý zakazuje priblížiť sa k poškodenému na vzdialenosť menšiu ako päť metrov a zdržiavať sa v blízkosti obydlia poškodeného. V prípade, že sa takéto opatrenie nerešpektuje, je možné voči porušovateľovi vyvodiť sankcie. Rovnako je trestné mariť výkon predbežného opatrenia uloženého v občianskom súdnom konaní na ochranu osôb ohrozených násilím.
V tejto novele sa tiež sprísňujú tresty za trestné činy  spáchané na blízkej osobe alebo osobe, ktorá je v jeho starostlivosti alebo výchove. Toto si môžeme porovnať v novom znení § 215 „Týranie blízkej osoby a zverenej osoby“.
19. júna 2002 bola schválená novela Občianskeho zákonníka, ktorá po nepodpísaní prezidentom SR bola po opätovnom prerokovaní Národnou radou SR dňa 19. augusta 2002 prijatá s účinnosťou k 1.1.2003. Ako veľmi dôležitý prvok vnímame doplnenie § 146, do ktorého sa dopĺňa ods. 2, ktorý umožňuje súdu na návrh jedného z manželov obmedziť užívacie právo druhého manžela k bytu alebo domu patriacemu do bezpodielového spoluvlastníctva, prípadne ho z jeho užívania úplne vylúčiť, ak sa z dôvodu fyzického alebo psychického násilia, alebo hrozby takéhoto násilia vo vzťahu k manželovi alebo k blízkej osobe, ktorá býva v spoločnom dome alebo byte, stalo ďalšie spolužitie neznesiteľným. 
Rovnako tiež v § 705a  sa uvádza možnosť súdu obmedziť užívacie právo osobe, ktorá sa dopúšťala fyzického alebo psychického násilia k manželovi, k rozvedenému manželovi alebo voči blízkej osobe, prípadne ho z neho vylúčiť.
V § 712a ods.8 sa uvádza, že ak sa rozvedený manžel za trvania manželstva alebo po rozvode manželstva voči druhému manželovi alebo blízkej osobe, ktorá býva v spoločnom byte, dopúšťal alebo dopúšťa fyzického alebo psychického násilia, súd rozhodne, že mu bytová náhrada nepatrí.
19. júna 2002 bola tiež schválená novela Občianskeho súdneho poriadku. § 75 ods. 2 hovorí, že o predbežnom opatrení rozhodne súd bez zbytočného odkladu, najneskôr do 30 dní od podania návrhu na vydanie predbežného opatrenia. Ak súd rozhoduje o návrhu na vydanie predbežného opatrenia, týkajúceho sa maloletých detí alebo osôb ohrozených násilím, rozhodne bez zbytočného odkladu najneskôr do siedmych dní od podania návrhu na vydanie predbežného opatrenia; ak tento návrh nemá potrebné náležitosti (§ 79 ods. 1), lehota siedmych dní sa počíta od odstránenia vád tohto návrhu.
	Súd môže tiež nariadiť, aby násilník nevstupoval dočasne do domu alebo bytu, v ktorom býva osoba blízka alebo osoba, ktorá je v jeho starostlivosti alebo vo výchove, vo vzťahu ku ktorej je dôvodne podozrivý z násilia. Rovnako sú stanovené lehoty pre rozhodovanie o odvolaní proti rozhodnutiu o návrhu na vydanie predbežného opatrenia.
	Schválením týchto noviel zákonov sa výrazne zlepšila situácia v ochrane obetí domáceho násilia a možnosti dovolať sa  vydania predbežného opatrenia a rozhodnutia súdu vo veci užívacieho práva k bytu alebo domu a riešenia bytových náhrad.   
Nevyhnutnou podmienkou efektívneho riešenia domáceho násilia je príprava uvedomovacích programov a výcvikov v prístupe citlivom na práva žien – obetí násilia a ďalších obetí domáceho násilia pre policajtov, prokurátorov, sudcov, sociálnych a zdravotníckych pracovníkov a poradcov – psychológov na prácu s obeťami domáceho násilia, ako aj obeťami sexuálneho násilia a obchodovania so ženami a deťmi. V uplynulom období sa uskutočnilo niekoľko takýchto vzdelávacích programov. 
V snahe zdokonaliť súčasnú štatistickú evidenciu, vedenú na MV SR boli od 1. 7. 2001 doplnené v Evidenčno - štatistickom systéme  kriminality  sledované  štatistické údaje o vzťahy pohlavia páchateľa a obete, ako aj ich príbuzensky vzťah páchateľa k poškodenému pri trestnom čine. 
Medzinárodné stredisko pre štúdium rodiny v spolupráci s CPPS realizovalo empirický výskum „Domáce násilie na Slovensku“, z ktorého bola spracovaná a publikovaná priebežná správa, zhŕňajúca doterajšie poznatky. V súčasnosti sa pripravuje  reprezentatívny výskum o domácom násilí v SR. 
Obchodovanie so ženami postihuje ustanovenie § 246 Trestného zákona ako trestný čin obchodovania s ľuďmi. Policajné orgány monitorujú stav trestnej činnosti obchodovania so ženami, taktiež v evidenčno-štatistickom systéme sú vedené informácie o počte obetí a postihoch páchateľov. V roku 2001 bolo súdmi SR pre uvedený trestný čin odsúdených 6 osôb. Jedná sa o prípady vyšetrované policajnými zložkami.  
Na základe rozkazu prezidenta Policajného zboru č. 5/2002 bola  dňa 24. januára 2002 vykonaná celoslovenská  policajno-bezpečnostná akcia na monitorovanie trestnej činnosti spojenej s prostitúciou.
Pracovníci Úradu kriminálnej polície správy kriminálnej a finančnej polície Prezídia PZ sa zúčastnili viacerých vzdelávacích programov a akcií, vrátane medzinárodného seminára „Ochrana detí pred sexuálnym zneužívaním a sexuálnym využívaním na komerčné účely v SR a ČR“ v Žiline v dňoch 27. – 29. 6. 2001 
Odbor násilnej kriminality ÚKP SKFP P PZ  spolu s nadáciou Friedricha Eberta uskutočnil v dňoch 26. 4. až 29. 4. 2002 v Sielnici pri Zvolene seminár so zahraničnou účasťou k problematike boja s trestnou činnosťou obchodovania so ženami za účasti policajtov a mimovládnych organizácií.

5.  Ženy a ozbrojený konflikt       
Ženy sú vystavované násiliu najmä v období ozbrojených konfliktov. V Slovenskej republike nenastala situácia občianskych alebo vnútorných rozbrojov. Vzhľadom na stabilitu podmienok v SR sa naša krajina stáva útočiskom pre mužov a ženy  z krajín,  vystavených konfliktom.
SR  podľa čl. 35 Ústavy SR poskytuje azyl cudzincom, prenasledovaným za uplatňovanie politických práv a slobôd. Čl. 52 hovorí, že cudzinci používajú v SR základné ľudské práva a slobody zaručené  ústavou, ak nie sú vyslovene priznané iba občanom SR.
	U všetkých osôb, utekajúcich z krajiny pôvodu alebo posledného trvalého pobytu pred prenasledovaním z dôvodov ich rasy, etnickej  alebo národnostnej príslušnosti, náboženského vierovyznania a politických názorov, ako aj pred dôsledkami vojnových konfliktov a prírodných alebo priemyselných katastrôf vyžadujúcich si medzinárodnú pomoc je v SR osobitná pozornosť venovaná ženám, tehotným ženám, matkám a deťom. Ide o liečbu v prípade ochorení,  zdravotnú starostlivosť o tehotné ženy a dojčiace matky, no aj výchovu k rodičovstvu, k starostlivosti o deti a rodinu, zdravé stravovanie a najmä výchovu k hygienickým návykom. V rámci týchto programov sa realizovali aktivity, ktoré organizovala v pobytovom utečeneckom tábore Organizácia na pomoc utečencom s podporou Úradu Vysokého komisára OSN pre utečencov, ZÚ na Slovensku (UNHCR), a to Reprodukčné zdravie ženy a výchova k plánovanému rodičovstvu v spolupráci so Slovenskou spoločnosťou pre plánované rodičovstvo a výchovu k rodičovstvu, a cyklus osvetových prednášok s videokazetami a praktickými ukážkami so zameraním na starostlivosť o deti a rodinu, výchovu detí, zdravé stravovanie, prvú pomoc, v spolupráci so zdravotníckymi zariadeniami, Ústavom zdravotnej výchovy, Pedagogickou fakultou UK a ďalšími inštitúciami a jednotlivcami.
Väčšina žiadateliek o azyl prichádza na Slovensko po útrapách prežitých prenasledovaním, priamym psychickým či fyzickým týraním alebo strachom a bezprostredným ohrozením ich života, čoho dôsledkom sú psychické a psychosomatické ochorenia. S cieľom postupného odstraňovania dôsledkov prežitej traumy a prípravy žiadateľov na integráciu do novej spoločnosti, bol v roku 2000  realizovaný projekt „Psychologická pomoc pre žiadateľov o azyl“, so zameraním na zbavenie sa strachu, napätia a úzkosti, predchádzanie konfliktom  a psychosomatickým ochoreniam, ako aj na zdravý vývoj detí a vyrovnávanie sa s medzikulturálnymi odlišnosťami. Projekt, podporovaný Migračným úradom MV SR  realizovala Organizácia na pomoc utečencom v spolupráci s Centrom poradensko-psychologických služieb. Psychologické poradenstvo bolo poskytované týždenne v rozsahu 4-5 hodín, v závislosti od potrieb žiadateľov o priznanie postavenia utečenca. Orientované bolo hlavne na individuálne poradenstvo - riešenie osobných problémov, rodinné a skupinové poradenstvo. Osobitná pozornosť bola venovaná  psychickému vývoju detí. Vyhodnotenie realizácie projektu ukázalo, že psychologické služby v táboroch boli potrebné, efektívne a žiadateľmi, najmä ženami, využívané.
Ďalej je ženám venovaná podpora v oblasti vzdelávania a uplatnenia sa na trhu práce. V pobytových táboroch sú organizované rekvalifikačné kurzy pre ženy so zameraním na získanie relevantných zručností v súlade s potrebami trhu práce a možnosťami ich uplatnenia sa na trhu práce. 
Deti žiadateľov ubytovaných v PUT môžu navštevovať predškolské zariadenie priamo v pobytovom utečeneckom tábore. Školopovinné deti utečencov sú povinné navštevovať miestnu základnú školu. Nad rámec vyššie uvedenej starostlivosti o deti žiadateľov o azyl a utečencov sa realizujú  projekty na podporu skupín utečencov vyžadujúcich osobitnú starostlivosť. Okrem toho sa v PUT venuje osobitná pozornosť zo strany sociálnych pracovníkov a mimovládnych organizácií najmä výchove žien smerujúcej k posilneniu funkcie rodiny, starostlivosti o rodinu, rodičovstvu a výchove detí.	

      6.  Ženy a hospodárstvo         
Postavenie žien na trhu práce v SR je charakteristické ich vysokým  zastúpením  v rámci ekonomicky aktívneho obyvateľstva, z ktorého predstavovali v závere roka 2000    45,5 %. Vysoký stupeň participácie žien na trhu práce súvisí s viacerými faktormi, ovplyvňujúcimi rozhodovanie žien o zapojení sa do pracovného procesu. Je to najmä vysoká hodnota práce v hodnotovom systéme žien, ekonomická nevyhnutnosť, vyplývajúca z existencie  dvojpríjmového modelu  rodiny, prístup k práci ako k sfére sociálnych kontaktov a sebarealizácie. 
Nezamestnanosť v SR sa dotýka približne rovnako mužov i žien, ženská nezamestnanosť sa pohybuje okolo 18 %, čo je porovnateľné s nezamestnanosťou mužov. (tab. č. 1, zdroj: výsledky výberového zisťovania  pracovných síl (VZPS) 4. štvrťrok 1996, 1997,1998, 1999 a 2000. Štatistický úrad Slovenskej republiky + prepočty Ing. Barošovej). Typický pre ženy je však väčší podiel žien  na  dlhodobej nezamestnanosti nad 25 mesiacov.  
S cieľom podnietiť zamestnávateľov k zamestnávaniu  pracovnej sily, zodpovednej za rodinu,  MPSVR SR v spolupráci s Medzinárodným  strediskom  pre štúdium rodiny od roku  2000 realizuje národnú súťaž „Zamestnávateľ ústretový k rodine“. Jej cieľom je motivovať  slovenských zamestnávateľov k vytváraniu aktivít na zosúladenie pracovných a rodinných povinností a aktívne pristupovať k otázkam rovnosti príležitostí žien a mužov. 
V tejto súvislosti bol Slovenskou republikou ratifikovaný Dohovor MOP č. 156/1981 o rovnakých príležitostiach a rovnakom zaobchádzaní s mužmi pracovníkmi a ženami pracovníčkami: pracovníkmi so zodpovednosťou za rodinu.
Ďalším typickým aspektom ženskej zamestnanosti v Slovenskej republike je aj skutočnosť, že ženy nie sú rovnomerne zastúpené v jednotlivých oblastiach ekonomiky, čím vzniká segregácia žien do určitých sektorov hospodárstva. Charakteristickou črtou pre ne je to, že  sú to väčšinou príjmovo nižšie platené sektory hospodárstva, ako sú služby, zdravotníctvo, školstvo. Najvyššia koncentrácia žien z celkového počtu zamestnaných je v odevnej výrobe (7 žien na 1 muža), v činnostiach pôšt, v zdravotníctve a sociálnej starostlivosti, vo výrobe kožených výrobkov, textilnej výrobe, v školstve a maloobchode, naopak najnižšia koncentrácia je v banskom a ťažobnom priemysle, strojárskom priemysle, v stavebníctve a doprave, ale i v činnostiach výpočtovej techniky atď.
Z uvedenej  skutočnosti  a súčasne z nízkeho zastúpenia žien na riadiacich pozíciách sa odvíja  fakt, že v roku 2001 priemerný zárobok žien dosiahol 73,8 % úrovne priemerného zárobku mužov. (tab. č. 2 v prílohe, Zdroj : analýza štruktúry miezd zamestnancov v SR za rok 1999. ŠÚ SR, marec 2001. Štruktúra miezd zamestnancov v SR 2000. ŠÚ SR, november 2001 + prepočty Ing. Barošovej).   
 Rozdiely sa koncentrujú najmä v súkromnom sektore, kde podiel zárobkov žien predstavoval 71,6 % zárobkov mužov. Vo verejnom sektore, v ktorom je  možné zárobky zamestnancov ovplyvňovať rozpočtovou politikou štátu, bol podiel zárobkov žien na zárobkoch mužov 79,2 %. Skutočnosť, že situácia v odmeňovaní žien sa nemení, spôsobovala aj absencia účinných kontrolných mechanizmov. V tomto smere  je pozitívom, že zákonom   č. 95/2001 Z. z.  o inšpekcii práce a novým  Zákonníkom práce , kde bol zaradený § 119, (3) o rovnosti odmeňovania žien a mužov, sa dozor inšpekcie práce rozšíril  aj na oblasť rovnosti žien a mužov z hľadiska odmeňovania. Diskriminácia v oblasti odmeňovania za prácu mužov a žien však nebola doposiaľ predmetom výkonu inšpekcie práce. Chýbajúce informácie o metodike kontroly sa snaží MPSVR SR získať v rámci spolupráce so zahraničnými expertmi z EÚ. 
Špecifické postavenie  na pracovnom trhu majú vidiecke ženy. Aj na vidieku tvoria ženy výraznú súčasť výrobného procesu, cca 41%. Najviac žien je aktívne činných v nevýrobnej sfére a to najmä v oblasti služieb a v poľnohospodárstve. Transformácia poľnohospodárstva však mala za následok zníženie počtu pracovníkov, pričom  najviac sa tento fakt dotkol žien. Na vidieku je viac žien ako mužov so základným vzdelaním, čo determinuje vysoký podiel žien, zamestnaných na sezónnych prácach v pôdohospodárstve. V tomto sektore sú nízke mzdy, ktoré sú často podhodnocované. Aj úbytok služieb na vidieku a zrušenie predškolských zariadení spôsobuje, že veľa žien využíva sociálnu podporu, nehľadá si iné zamestnanie, prípadne sa zapája do domáceho hospodárstva. Zlepšenie postavenia žien na vidieku  môže  priaznivo ovplyvniť  založenie živnosti, či inej formy podnikania.  Súkromných podnikateliek  však na vidieku pribúda málo, ženy  odchádzajú za prácou do mesta.  Tento stav čiastočne súvisí s nízkou informovanosťou a mobilitou vidieckych žien.
Diskriminácia žien v pracovnom procese sa vo všeobecnosti  prejavuje aj predsudkami o vhodnosti mužov vykonávať určité práce, resp. funkcie, neadekvátnym kariérnym postupom žien v zamestnaní a ich nízkou participáciou vo vedúcich funkciách. Potvrdzuje to aj prvý výstup projektu VÚPSVR č. 220, z roku 2001: „Uplatňovanie princípu rovnosti príležitostí v praxi Slovenskej republiky“. Ide o zmapovanie praktického uplatňovania rovnosti príležitostí žien a mužov v zamestnaní na základe podmienok, vyplývajúcich z príslušnej platnej legislatívy  využitím dotazníkového terénneho prieskumu vo  vybraných organizáciách v SR.
Osobitnými skupinami žien  na trhu práce, ktoré podliehajú diskriminácii sú mladé ženy, ženy po materskej dovolenke ako aj ženy nad 40 rokov, ktoré sú pre zamestnávateľov  ako pracovná sila zo známych dôvodov menej zaujímavé.   
Primeranú pozornosť preto MPSVR SR  venovalo implementácii princípu rovnakých príležitostí a rovnakého zaobchádzania so ženami a s mužmi v rámci reformy pracovného práva, ktorá vyústila do vypracovania nového Zákonníka práce (Zákon č. 311/2001 Z. z.)   ktorý nadobudol účinnosť 1. apríla 2002.
Jeho súčasťou sú ustanovenia, ktoré zabezpečujú ženám a mužom právo na rovnaké zaobchádzanie, ak ide o prístup k zamestnaniu, odmeňovanie a pracovný  postup, odborné vzdelávanie a o pracovné podmienky. Ženám sa zabezpečujú pracovné podmienky, ktoré im  umožňujú účasť na práci s ohľadom na ich fyziologické predpoklady, na ich spoločenskú funkciu v materstve a ženám a mužom rovnako s ohľadom na ich rodinné povinnosti pri výchove detí a starostlivosti o ne. Uvedený zákon tiež obsahuje zákaz diskriminácie z akéhokoľvek dôvodu a v akejkoľvek situácii, pričom v prípade porušenia tohto ustanovenia dôkazové bremeno je na strane zamestnávateľa.
 V zákonoch o verejnej a štátnej službe je princíp rovnosti príležitostí osobitne zakotvený v jednotlivých paragrafoch.
Rovnosť príležitostí pri prijímaní do zamestnania upravuje zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 387/1996 Z. z. o zamestnanosti v znení neskorších predpisov. V slovenskom právnom poriadku je ochrana žien vo veciach zamestnania a povolania, najmä v prípade tehotenstva, pôrodu a obdobia po pôrode upravená v zmysle zvýšenej ochrany v Zákone č. 311/2001 Z. z. a  Zákone o bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci. 
 	Vysoká zamestnanosť žien v slovenskej republike zaväzuje spoločnosť k odstráneniu rodových  nerovností. V súlade so zabezpečovaním rovnosti príležitostí v pracovnom procese  postupuje vládna Koncepcia politiky zamestnanosti  na roky 2002 – 2003 a jej ciele sú rozpracované v Národnom pláne zamestnanosti a v Národnom akčnom pláne zamestnanosti na roky 2002 – 2003. Národný plán zamestnanosti, ako aj  Národný akčný plán zamestnanosti na roky 2002 – 2003, bol vypracovaný podľa „Zásad zamestnanosti“,  prijatých Radou EÚ, kde sú stanovené štyri základné piliere v oblasti politiky zamestnanosti. Jeden z týchto pilierov (IV), je priamo zameraný na posilnenie politík rovnosti príležitostí v  oblasti prístupu k zamestnaniu. V tomto pilieri je  rozpracovaných rad opatrení, ktorých cieľom je zlepšiť situáciu v oblasti uplatnenia sa žien na trhu práce. 
Opatrenia na zlepšenie postavenia žien v zamestnaní a spoločnosti obsahujú aj základné strategické materiály vlády SR, Koncepcia rovnosti príležitostí žien a mužov a Národný akčný plán pre ženy. Prístup k ich plneniu je však  často formálny a skutočná eliminácia diskriminácie  žien v praxi si vyžiada  predovšetkým vzdelávanie, osvetu a postupnú  zmenu stereotypného myslenia a postojov vo všetkých zložkách spoločnosti. 	

           7.  Ženy v mocenských a rozhodovacích štruktúrach    
 	Zastúpenie žien vo verejných funkciách v SR nezodpovedá ich schopnostiam a zastúpeniu v populácii. Napriek uznaniu potreby rodovej rovnováhy v rozhodovacích orgánoch na každej úrovni a existujúcich legislatívnych opatreniach stále existuje značný rozdiel medzi rovnosťou žien a mužov de jure a de facto. Skutočné zastúpenie žien v rozhodovacích procesoch vo všetkých oblastiach vrátane politiky je nízke. Ženy sú naďalej nedostatočne zastúpené v pozíciách na zákonodarnej, vládnej a ministerskej úrovni, tiež v najvyšších pozíciách v súkromných spoločnostiach a v iných ekonomických a  spoločenských inštitúciách. 
V NR SR je v súčasnosti zo 150 poslancov  20 žien, čo predstavuje 13,3%. Zastúpenie žien vo vláde je rovnako veľmi nízke - jedna podpredsedníčka vlády a jedna ministerka.  Smerom k nižším úrovniam štátnej správy  sa podiel žien zvyšuje.  Žiadna žena nie je prednostkou krajského úradu, v okresných úradoch je to 9 žien, čo tvorí 11,4%. Zastúpenie  žien v komunálnej politike funguje na princípe čím nižšia úroveň, tým vyššie zastúpenie žien. Starostky obcí po ostatných voľbách tvoria 17,5%, čo je 478 žien. Vo vrcholovej politike na Slovensku platí model: čím vyššia pozícia, tým nižší podiel žien. V ostatných voľbách kandidovalo 16,9% žien  a  83,1% mužov. 
Schválená Koncepcia rovnosti príležitostí žien a mužov, ktorá má za cieľ integrovať princíp rovnosti príležitostí do všetkých oblastí spoločenského života, obsahuje súbor úloh a odporúčaní pre štátne orgány. Ministerstvám a ostatným ústredným orgánom štátnej správy je teda uložené  okrem iného aj rozširovať možnosti uplatnenia žien vo vedúcich funkciách a pravidelne (každoročne) tieto úlohy vyhodnocovať.  
 Hodnotenie po prvom roku implementácie tejto Koncepcie ukázalo na nevyhnutnosť vzdelávania  v oblasti rovnosti príležitostí  a na potrebu  vytvárania takých  podmienok pre ženy, ktoré im umožnia vypracovať sa do vedúcich funkcií. Aktívna účasť žien na trhu práce  vytvára širšiu bázu pre ich  postup do mocenských a rozhodovacích štruktúr. Následne, vyššia účasť žien v rozhodovacích pozíciách  ovplyvní rozhodovacie procesy, obohatí ich o ženský pohľad na vec, zmení priority.  
Súčasná právna úprava v SR neurčuje povinnosť proporcionálneho zastúpenia mužov a žien pri navrhovaní kandidátov na kandidátnu listinu pre voľby. Zakotviť ustanovenie o  kvótach, ako dočasných podporných opatreniach do slovenskej legislatívy bola jedna z  možností zvyšovania účasti žien v slovenskej politike. Ďalšia z možností je vnútrostranícka dohoda politických strán o začlenení  proporčného počtu žien na kandidátne listiny jednotlivých politických strán.
Ministerstvo vnútra SR v spolupráci s MPSVR SR vypracovalo návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon SNR č. 80/1990 Zb. o voľbách do Slovenskej národnej rady v znení neskorších predpisov, zákona SNR č. 346/1990 Zb. o voľbách do orgánov samosprávy obcí v znení neskorších predpisov a zákon č. 303/2001 Z. z. o voľbách do orgánov samosprávnych krajov a o doplnení Občianskeho súdneho poriadku. Navrhovaný zákon vychádza z priorít európskej politiky rovnosti príležitostí formou zvyšovania účasti žien na verejnom a politickom živote a využití ich intelektuálneho potenciálu. Keďže nie všetky politické strany a politické hnutia uplatňujú vo svojich vnútrostraníckych predpisoch a stanovách princípy rovnosti príležitostí oboch pohlaví  navrhuje sa zaviesť dočasné  opatrenia,  tak ako v niektorých krajinách Európskej únie, formou zavedenia  kvót. Každý tretí kandidát na kandidátnych listinách podávaných politickými stranami by mal byť opačného pohlavia ako dvaja predchádzajúci. Návrh zákona je v súlade s medzinárodnými zmluvami, ktorými je SR viazaná, ako aj s Ústavou SR.  Návrh zákona bol predložený na rokovanie vlády SR, vláda SR ho však neprerokovala.
Minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR, ako predseda Koordinačného výboru pre problematiku žien, pozval v októbri 2001 predstaviteľov najvplyvnejších politických strán v SR na stretnutie aby otvoril  diskusiu o zvýšení počtu žien na kandidátskych listinách jednotlivých politických strán, a to vzhľadom na voľby do  vyšších územných celkov, ako aj voľby do Národnej rady SR. KVPŽ sa otázkou zvýšenia zastúpenia žien v rozhodovaní spoločnosti opakovane zaoberal na všetkých svojich zasadnutiach v roku 2001, osobitne modifikovaním zákona o politických stranách a zákona o voľbách v decembri 2001. 
Vzdelávacie aktivity pre zvýšenie účasti žien v rozhodovacích procesoch boli realizované prostredníctvom školení, seminárov a tréningov v rámci projektov a ďalších aktivít MPSVR SR. Projekt „Rovnosť príležitostí v Slovenskej republike“, vznikol v spolupráci MPSVR SR, Úradu vlády SR s Projektovým programovým centrom MATRA (Holandsko). V rámci troch modulov sa budú  vzdelávať všetky subjekty, participujúce na problematike rovnosti príležitostí v oblasti zamestnanosti. Do osvetových aktivít o rodovej rovnosti sa zapájajú i mimovládne organizácie a občianske združenia.  
 Zvýšenie účasti žien vo verejnom a politickom živote je cieľom dvojročného projektu realizovaného mimovládnymi organizáciami „Za vyššie zastúpenie žien v politike a verejnom živote“, pričom projekt podporujú aj KVPŽ a ORP ako štátne inštitúcie. Projekt je zameraný na vytvorenie vyváženého zastúpenia žien a mužov v demokratických štruktúrach slovenskej spoločnosti. Dosiahnutie tohto cieľa predpokladá spoluprácu ženských i ostatných mimovládnych organizácií, politických strán a vládnych orgánov tak na miestnej ako aj na celoštátnej úrovni. Projekt  smeruje k vyvolaniu verejnej diskusie o potrebe a podmienkach účasti žien vo verejnom živote a v politike.  
Na dosiahnutie vyššieho zastúpenia žien v rozhodujúcich pozíciách v politike SR  bola v roku 2002 z iniciatívy mimovládnych organizácií založená Platforma za vyššie zastúpenie žien v politike Slovenska. V máji 2002 sa uskutočnila Národná konferencia „Za vyššie zastúpenie  žien v politike Slovenska“, zúčastnilo sa jej 140 zástupcov mimovládnych organizácií, politických strán a verejnej správy.
Uskutočnilo sa viacero seminárov a vzdelávacích aktivít, z nich bola dôležitá najmä konferencia „Pre a proti v politike rovnosti príležitosti“. Bola vydaná publikácia „Nerovné cesty k rovnosti“, ktorá sumarizuje poznatky za 5 oblastí relevantných k problematike rovnosti príležitostí žien a mužov: rodové stereotypy, ľudské práva žien, ženy v politike, ženy a trh práce a sociálne práva žien. V rámci projektu UNIFEM  je v štádiu príprav slovník (Glosár) rodových pojmov. 
Slovenská republika, ako signatár medzinárodných zmlúv, vrátane Dohovoru o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien, sa snaží aktívne pracovať na postupnom skvalitňovaní právnych, organizačných i materiálnych podmienok na to, aby zásady a princípy, obsiahnuté v týchto dokumentoch, bolo možné napĺňať aj v bežnej praxi.. 
Viaceré vládne rezorty v rámci hodnotenia úloh Koncepcie rovnosti príležitostí urobili analýzu zastúpenia žien a mužov v rozhodovacích pozíciách v rámci pôsobnosti úradu ministerstva,  iné za celý rezort a jemu podriadené  inštitúcie. Z nej vyplýva, že zastúpenie žien je vyrovnané až vysoké. (Ministerstvo životného prostredia – 47 %, Ministerstvo spravodlivosti – 68 %, Ministerstvo pre správu a privatizáciu národného majetku – 53 %, Ministerstvo financií -  63 %, Ministerstvo kultúry – 49 %, Ministerstvo zdravotníctva – 66 %, Štatistický úrad – 63 %,  Ministerstvo pôdohospodárstva – 47  %, Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny – 55, 8%, Ministerstvo obrany – profesionálne vojačky – 31,18 %, občianski zamestnanci – 42,55  %). Najnižšie zastúpenie žien vo vedúcich funkciách  je na Ministerstve výstavby a regionálneho rozvoja – 16,7 % a Ministerstve dopravy – 3,2 %. 
Väčšina rezortov neuviedla žiadne opatrenia na zvyšovanie počtu žien v rozhodovacích pozíciách, prípadne neanalyzovali súčasný stav. Potrebu analýzy súčasného stavu však dokazuje napríklad rezort zdravotníctva. Tento urobil hĺbkovú analýzu zastúpenia žien a mužov v rozhodovacích pozíciách. Dospel k záveru, že podiel žien vo vedúcich funkciách je síce 66 %, ale súčasne tento vysoký podiel žien je len v riadiacich funkciách na stredných článkoch riadenia (vrchné sestry). Výrazne nižší je vo vrcholových pozíciách, pričom prefeminizovanosť tohto rezortu je v analýze zohľadnená. Riaditeľky zdravotníckych zariadení tvoria 28,25 % z celkového počtu riaditeľov. Takúto hĺbkovú analýzu so zohľadnením štruktúry pracovných pozícií  by bolo vhodné vykonať  vo všetkých  rezortoch. 
Všeobecne, väčšina rezortov formálne uvádza, že zaraďovanie pracovníkov do vedúcich funkcií  sa vykonáva v súlade s platnou  legislatívou,  predpísané kvalifikačné a odborné predpoklady sú hlavným kritériom, čo je dostatočnou  zárukou  eliminácie akýchkoľvek diskriminačných činiteľov. Formálnosť prístupu k tomuto opatreniu vychádzala z nedostatočného povedomia o rodovej problematike a najmä z nedostatočného presvedčenia o nutnosti zmeniť zaužívané postoje,  ako aj  z nízkej  informovanosti o možnostiach,  formách a využiteľnosti pozitívnych akcií. Iba na základe dôkladnej analýzy sa možno dopracovať k údajom o podreprezentovaní jedného z rodov v rozhodovacích štruktúrach a základe toho je potom možné využiť možnosť použitia pozitívnej akcie: pri rovnakej spôsobilosti žien a mužov uprednostňovať ženy ako podreprezentované pohlavie. Aktivity, iniciatívy, projekty  a programy zamerané na zvýšenie účasti žien v rozhodovacích procesoch musia  systematicky a nepretržite pokračovať. 
Generálne riaditeľstvo pre zamestnanosť a sociálnu politiku Európskej komisie  prezentovalo podmienky účasti kandidátskych krajín na programoch spoločenstva v decembri 2001. Podmienkou bolo prijatie rozhodnutia Asociačnej rady a nadväzné uzavretie tzv. Memoranda o porozumení pre jednotlivé sektorové programy. Účasť SR v programe vzťahujúcom sa na rámcovú stratégiu spoločenstva o rodovej rovnosti je pripravený prostredníctvom návrhu tohto memoranda, vrátane pravidiel, upravujúcich finančný príspevok SR. Uvedené Memorandum o porozumení Vláda SR schválila dňa 5. 6. 2002, podpísané bolo ministrom práce, sociálnych vecí a rodiny SR 8. júna 2002 a Annou Diamantopoulou za Európsku komisiu 20. júna 2002. Medzi oblasti záujmu rámcovej stratégie programu patrí 5 vzájomne súvisiacich oblastí: hospodársky a ekonomický život, zvyšovanie účasti žien, sociálne práva, občiansky život, rodové roly a stereotypy. 

8. Inštitucionálne mechanizmy na zlepšenie života a postavenia žien      
Oblasťou rovnosti príležitostí sa zaoberá väčšina významných medzivládnych a medzinárodných organizácií, najmä OSN, Rada Európy, Európska únia, MOP, OECD atď. Slovensko v roku 1999 ukončilo v rámci OSN svoje 8 rokov trvajúce členstvo v  Komisii pre postavenie žien. Pri Parlamentnom zhromaždení RE pracuje Výbor pre rovnosť príležitostí žien a mužov, kde je SR zastúpená  na poste  podpredsedníčky.  V októbri 2001 sa  konalo zasadnutie tohto výboru v Bratislave. V  Rade Európy pracuje Riadiaci výbor pre rovnoprávnosť žien a mužov.  Členkou tohto výboru je  tajomníčka KVPŽ, ktorá v rokoch 1999 až 2001 pôsobila v predsedníctve tohto výboru. 
Rozvíja sa aj  spolupráca s UNDP a s Populačným fondom OSN UNFPA. V novembri 2000 bolo otvorené regionálne centrum UNFPA, jeho aktivity budú v spolupráci s ORP smerovať k zvyšovaniu povedomia a k diskusii o problémoch rovnosti v slovenskej spoločnosti a k formám ich riešenia. Odbor rovnosti príležitostí a KVPŽ, v rámci svojich aktivít spolupracovali s uvedenými organizáciami najmä v otázkach rovnosti príležitostí, hlavne v problematike účasti žien v rozhodovacích procesoch, ale aj v oblasti násilia v rodinách, nových formách zamestnávania a pod. 
V rámci Slovenska predstavujú inštitucionálne mechanizmy na zlepšenie života a postavenia žien Koordinačný výbor pre problematiku žien a Odbor rovnosti príležitostí žien a mužov, oba fungujúce v rámci Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny SR.  
 Oba tieto orgány veľmi úzko spolupracovali ako navzájom, tak aj pri nadväzovaní spolupráce s medzinárodnými organizáciami a národnými orgánmi  viacerých krajín. Oba sa snažia, každý svojim špecifickým spôsobom, upozorňovať na problematiku rodovo podmienenej nerovnosti žien a mužov v rôznych oblastiach života spoločnosti. Usilujú sa dosiahnuť posun v chápaní tejto problematiky v smere, určenom najdôležitejšími dokumentmi Rady Európy, Európskej únie a Organizácie spojených národov a naznačujú spôsob ich riešenia konkrétne v podmienkach Slovenskej republiky. Dôrazne prezentujú snahu poukázať na dôležitosť, ktorá je problematike žien a problematike rovnosti príležitostí žien a mužov pripisovaná vo vyspelých svetových demokraciách v zhode s faktom, že krajina, v ktorej nie je otázke účasti žien na riadení spoločnosti venovaná reálna, skutkami podložená pozornosť, sa nemá právo považovať za skutočne demokratickú. 
Koordinačný výbor pre problematiku žien (ďalej len KVPŽ) - poradný, koordinačný a iniciatívny orgán vlády Slovenskej republiky pre otázky, týkajúce sa postavenia a záujmov žien vo všetkých oblastiach života, bol zriadený uznesením vlády SR č. 7/1996 zo dňa  9. 1. 1996. Tento výbor fungoval do konca volebného obdobia vlády v roku 1998. Po ročnej prestávke uznesením vlády SR č. 888/1999 zo dňa 13.10.1999 bol schválený nový štatút a rokovací poriadok KVPŽ, boli schválení noví členovia tohto výboru, nová tajomníčka a za jeho predsedu bol menovaný minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR pán Peter Magvaši.
Koordinačný výbor pre problematiku žien v roku 2001 prekonal zásadnú zmenu svojho postavenia a kompetencií, nie však spôsobu a náplne práce. Uznesením vlády SR č. 213 zo 7.marca 2001 bol Koordinačný výbor pre problematiku žien zrušený ako vládny výbor a zároveň, v marci 2001 rozhodnutím vedenia MPSVR SR č.117 /01 transformovaný na medzirezortný expertný poradný orgán ministra práce, sociálnych vecí a rodiny SR bez zmeny názvu a predsedu, ktorým ostal minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR. Tým sa znížil jeho status, s čím vyslovili hlavne MVO nesúhlas a nespokojnosť. Problémom ostal fakt, že odborný výkonný potenciál výboru predstavuje jedna odborná pracovníčka, čo vzhľadom na šírku záberu a množstvo odborných aktivít je prakticky na hranici zvládnuteľnosti. 
KVPŽ sa zaoberá problematikou rodovo podmienenej nerovnoprávnosti  žien a mužov v rôznych oblastiach života spoločnosti. Zasadnutia KVPŽ, ktoré sú zvolávané spravidla 4 razy ročne, z hľadiska prínosu pre mimovládne organizácie tvoria veľmi dôležitú a jedinú pravidelnú platformu pre prezentáciu názorov, problémov a konštruktívnych návrhov na riešenie problematiky žien v SR z pohľadu mimovládnych organizácií a zabezpečovali možnosť skutočného dialógu predstaviteľov vládnych a mimovládnych názorov na riešenie tejto problematiky. Prítomnosť expertov ako riadnych členov, tak aj prizvaných členov z expertných skupín, zabezpečuje odborný rámec a usmernenie diskusie v smere poznatkov a poznania odborného kontextu prerokovávaných problémov.  
  V zmysle článku 7 Rokovacieho poriadku si KVPŽ konštituoval expertné skupiny a využíval prácu odborných konzultantov. V súčasnosti má KVPŽ veľmi aktívne pracujúce expertné skupiny, zostavené z členov a členiek KVPŽ a skúsených odborníčok a odborníkov v jednotlivých oblastiach. V rámci KVPŽ pracujú expertné skupiny pre problematiku zamestnanosti, pre sociálnu problematiku, pre problematiku žien v rozhodovacích procesoch a expertná skupina pre  vzdelávanie a výskum, rodové štatistiky a analýzy.  
 Medzi najdôležitejšie činnosti a výstupy KVPŽ pretrvávajúco ostáva monitorovanie a vyhodnocovanie Národného akčného plánu pre ženy v SR, ktorý je hlavným programovým dokumentom vlády SR s cieľom zlepšenia postavenia žien v Slovenskej republike v časovom horizonte 10 rokov. Národný Akčný plán pre ženy v SR (NAP) bol schválený uznesením vlády SR č. 650/1997. Prioritou Národného akčného plánu pre ženy v SR a súčasne jeho filozofiou je rovnoprávnosť žien a mužov vo všetkých oblastiach života (zamestnanosť, sociálna politika, sociálne zabezpečenie, zdravie, otázky násilia voči ženám, mediálna sféra, mimovládne ženské organizácie, vnútorná a zahraničná politika vo vzťahu k ženám a ďalšie).  
 	KVPŽ vypracoval a predložil na rokovanie Vlády SR a následne Výboru OSN pre odstránenie diskriminácie žien za SR ako zmluvnú stranu Dohovoru OSN o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien správu o opatreniach prijatých v Slovenskej republike  na realizáciu tohto Dohovoru: „Východisková správa SR k Dohovoru o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien“. V roku 1998 KVPŽ vypracoval a predložil materiál  „Aktualizácia Východiskovej správy SR k stranu Dohovoru OSN o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien“ a viacerí členovia KVPŽ sa zúčastnili v júli 1998 v New Yorku na obhajobe tejto správy pred Výborom OSN pre odstránenie diskriminácie žien. 
Expertné skupiny KVPŽ sa podieľali na vypracovaní viacerých dokumentov a hlavne dali podnet na upriamenie pozornosti na rôzne otázky a problémy, dotýkajúce sa žien a rodín, ako napríklad problematika určovania výživného na deti,  určenie štandardov pri posudzovaní podmienok, vytváraných zamestnávateľmi pre potreby zosúladenia profesionálnych  a rodinných rolí žien, vytvorenie „okrúhlych stolov“ k problematike podielu žien na tvorbe HDP, otázky vyučovania etickej a náboženskej výchovy, vypracovali analýzu Základnej zmluvy medzi Svätou stolicou a SR z rodového pohľadu a ďalšie. KVPŽ vydal v roku 1998 publikáciu „Ženy a muži na Slovensku“ v anglickej a slovenskej mutácii a v roku 2001 nadväzne publikáciu „Ženy a muži na Slovensku II“. Publikácie obsahujú základné ukazovatele, monitorujúce  postavenie žien v SR.
Odbor rovnosti príležitostí v spolupráci s inými odbormi plní úlohy ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny SR v oblasti rovnosti príležitostí žien a  mužov a  v  prevencii násilia páchaného na ženách   a  domáceho násilia. Ide najmä o tieto úlohy:
•	v spolupráci  s odborom  sociálnej  legislatívy  vypracúva  návrh  na  zmeny  právnych predpisov, návrhy legislatívnych zámerov zabezpečujúcich princíp rovnosti príležitostí žien a mužov vo všetkých oblastiach života spoločnosti a dohliada na antidiskriminačnú úpravu právnych predpisov,
•	pripravuje koncepčné materiály, programové materiály, návrhy opatrení a iniciuje podporné akcie na  zlepšenie situácie v uplatňovaní princípu  rovnosti príležitostí, zvyšovanie účasti žien v politickom  a  verejnom  živote, na  reštrukturalizáciu  partnerstva  v  rodine na báze rovnosti a  podporuje realizáciu projektov mimovládnych organizácií v oblasti  rovnosti príležitostí,
•	spolupôsobí pri zosúladení práva SR s právom Európskej únie v oblasti rovnosti príležitostí žien a mužov,
•	koordinuje presadzovanie  princípu  rovnosti  príležitostí  žien a mužov do   centra politiky (gender  mainstreaming)   na  základe   dohovorov  a odporúčaní   prijatých  Organizáciou spojených  národov,  Radou Európy, Medzinárodnou  organizáciou práce,  OECD a iných,   
•	podieľa sa z vecného hľadiska na  posudzovaní medzinárodných dohovorov a príprave ich ratifikácie a na vypracovávaní hodnotiacich národných správ,
•	riadia a kontroluje výkon štátnej správy uskutočňovaný krajskými úradmi a okresnými     úradmi  v rozsahu svojej   pôsobnosti,
•	vybavuje  v  rozsahu  svojej  pôsobnosti písomné podania fyzických a  právnických  osôb, ak je na konanie vo veci príslušné ministerstvo,
•	vykonáva a vydáva metodické usmernenia a odborné stanoviská k právnym prepisom v rozsahu svojej  pôsobnosti,
•	spolupracuje s ďalšími ministerstvami a ostatnými ústrednými orgánmi štátnej správy, krajskými a  okresnými úradmi, Konfederáciou odborových zväzov Slovenskej republiky,  Asociáciou zamestnávateľských zväzov a združení Slovenskej republiky a s mimovládnymi organizáciami pri presadzovaní princípu rovnosti príležitostí žien a mužov a uplatňovaní zásady rovnakého zaobchádzania
•	každoročne vyhodnocuje v spolupráci so zodpovednými subjektmi základný strategický materiál “ Koncepcia rovnosti príležitostí žien a mužov “ a hodnotiacu správu predkladá na rokovanie RHSD.
Pre účinné presadzovanie rovnosti je potrebné, aby inštitucionálne zabezpečenie a aplikácia rovnosti príležitostí v  slovenskej spoločnosti  pokrývala všetky úrovne štátnej správy a samosprávy vyšších územných celkov. Napriek predloženým návrhom sa nepodarilo  v rámci zákona č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných orgánov štátnej správy SR rozšíriť vecnú pôsobnosť MPSVR SR o problematiku rovnosti príležitostí. Jednotlivé rezorty   nemajú samostatného pracovníka, ktorý by zaoberal osobitne problematikou rovnosti príležitostí. Nevyhnutnosťou je aj zabezpečiť vzdelávanie a informovanosť o vývine a súčasných trendoch  v tejto problematike.

9. Ľudské práva žien     
Postavenie žien v   slovenskej  spoločnosti  je dané základnými legislatívnymi normami  a  medzinárodnými    dohovormi, ktoré SR podpísala. Ústava SR zaručuje  rovnaké základné práva a slobody všetkým občanom na území SR, bez ohľadu na pohlavie, rasu, farbu pleti, jazyk, vieru a náboženstvo, politické či iné zmýšľanie, národný, alebo sociálny pôvod, príslušnosť k národnosti alebo etnickej skupine, majetok, rod, alebo iné postavenie.
	SR je viazaná v tejto oblasti viacerými ľudskoprávnymi dokumentmi. Ide o Všeobecnú deklaráciu ľudských práv, Medzinárodný pakt o občianskych a politických právach, Medzinárodný pakt o hospodárskych, sociálnych a kultúrnych právach, Dohovor OSN o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien, Opčný protokol k tomuto dohovoru, Listina základných práv a slobôd, Dohovor  MOP č. 100/1951 o rovnakom odmeňovaní mužov a žien za prácu rovnakej hodnoty, Dohovor MOP č. 111/1958 o diskriminácii v zamestnaní a povolaní, Dohovor MOP č. 156/1981 o rovnakých príležitostiach a rovnakom zaobchádzaní s mužmi pracovníkmi a ženami pracovníčkami: pracovníkmi so zodpovednosťou za rodinu. Rovnosť zaobchádzania medzi mužmi a ženami je tiež dôležitou súčasťou  Európskej sociálnej charty a Dodatkového protokolu k Európskej sociálnej charte. Ustanovenia  uvádzaných dokumentov sa postupne premietli do vnútroštátnej legislatívy SR.
	Postavenie ženy v rodine a manželstve  upravuje Zákon č. 94/1963 Zb. o rodine v znení zákona č. 132/1982 Zb. Zákon hovorí, že  manželstvo v našej spoločnosti spočíva na pevných citových vzťahoch medzi mužom a ženou. Obidvaja sú si v ňom rovní.  Ustanovuje uzatvorenie manželstva na základe dobrovoľného rozhodnutia muža a ženy vytvoriť harmonické, pevné a trvalé životné spoločenstvo. Muž a žena majú v manželstve rovnaké práva a rovnaké povinnosti. 
	Manželstvá a rodiny na Slovensku síce vznikajú z dobrovoľného a samostatného rozhodnutia oboch partnerov, ale tradičné rodové myslenie na Slovensku pričlenilo žene okrem  realizácie v zamestnaní, (zamestnanosť žien je  45%), aj starostlivosť o rodinu a deti. Dvojitá rola prináša ženám neúmerné zaťaženie. V posledných rokoch  môžeme konštatovať, že sa začali rozvíjať partnerské vzťahy na novom základe, najmä u mladej generácie.  Neskorší vstup do manželstva, narodenie prvého dieťaťa v neskoršom veku a väčšie presadzovanie sa žien v  spoločnosti prináša aj postupné prerozdelenie partnerských povinností v rodine na oboch manželov. Na podporu tohto procesu bol prijatý v predchádzajúcom texte už uvádzaný zákon o rodičovskom príspevku, ktorý vytvára lepšie podmienky pre akceptovanie rovnosti príležitostí v  starostlivosti o deti pre oboch rodičov a vytvára optimálnejšie podmienky pre zosúlaďovanie rodičovskej a profesijnej role rodiča.
Významnou súčasťou  uplatňovania rodovej  rovnosti a práv žien je pracovnoprávna oblasť a zamestnanosť. SR  implementovala do svojho právneho systému všetky  relevantné smernice EÚ z oblasti rovnakého zaobchádzania s mužmi a so ženami. Súčasná slovenská legislatíva je už v zásade kompatibilná s legislatívou EÚ v tejto oblasti a obsahuje základné ustanovenia na odstránenie  rodovej nerovnosti na trhu práce.  
V sociálnom zabezpečení bola rovnosť  žien a mužov  upravená Zákonom o sociálnom poistení, ktorý ustanovuje rovnosť  žien a mužov  v prípade výpočtu invalidného dôchodku, odstránenia rozdielnych podmienok nároku na vdovský a vdovecký dôchodok a odstraňuje i úpravu dôchodku z dôvodu jediného zdroja príjmu, ktorý sa prednostne poskytuje vždy mužovi. Účinnosť Zákona o sociálnom poistení sa predpokladá  od   1. júla 2003.
Ústava SR a ostatné zákony SR poskytujú rovnakú právnu ochranu mužom aj ženám. Podľa článku 46 Ústavy SR sa môže každý domáhať zákonom ustanoveným postupom svojho práva na nezávislom a nestrannom súde. Tento postup však prakticky ženami využívaný nebol. V  NR SR  bol  schválený Zákon o verejnom ochrancovi práv, ktorý   je účinný od 1. 1. 2001. Tento zákon upravuje rozsah a spôsob, ktorým sa  verejný ochranca práv ako nezávislý orgán podieľa na ochrane základných práv a slobôd fyzických a právnických osôb.  Slovenská republika pristúpila k  Opčnému protokolu k Dohovoru OSN o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien a  zabezpečila tak možnosť medzinárodno-právnej ochrany slovenských žien v prípade vyčerpania všetkých vnútroštátnych opravných prostriedkov. Uvádzané prostriedky ochrany občana však nestačia. Na Úrade vlády SR bol preto  pripravený Zákon o rovnakom zaobchádzaní a Zákon o zriadení Centra pre rovnaké zaobchádzanie. Zákon o rovnakom zaobchádzaní, ktorý  bol schválený vládou SR v júni 2002, nebol ešte prerokovaný NR SR.
Zabezpečenie  rovnosti rodov v legislatíve SR neznamená aj jej skutočné uplatňovanie v praxi. Skutočnosť, že reálna rovnosť  mužov a žien v oblasti  ľudských a občianskych práv je jedným zo základných meradiel demokracie predpokladá najmä zmenu tradičného vnímania rodov, zmenu  pohľadu na roly  muža a ženy. Na podporu  implementácie princípu  rovnosti  mužov a žien v spoločnosti   vláda SR  schválila  základné programové dokumenty  – Koncepciu rovnosti príležitostí žien a mužov a Národný akčný plán pre ženy, ktoré zaväzujú  zainteresované subjekty, ústredné orgány štátnej správy, sociálnych partnerov, mimovládne organizácie k praktickému uplatňovaniu ľudských práv žien vo všetkých oblastiach spoločnosti.
Do budúcna je nevyhnutné zamerať pozornosť na monitorovanie  rôznych oblastí života z rodového hľadiska a uplatňovanie princípu mainstreaming vo všetkých  aktivitách a politikách  vlády SR. 

	10.  Ženy a médiá   
	Spolupráca s médiami pri prezentovaní netradičného a stereotypov oslobodeného obrazu ženy v nich je doposiaľ nenaplnenou úlohou, ktorou sa zaoberajú ako obe súčasti národných inštitúcií pre posilnenie žien, tak aj mimovládne organizácie. 
Elimináciu násilia vo verejnoprávnych inštitúciách ako televízia a rozhlas upravuje  zákon č 308/2000 Z. z. o vysielaní a retransmisii a o zmene a doplnení zákona č. 195/2000 Z. z. o telekomunikáciách (novelizovaný zákonom 206/2002 Z .z.), a to v 5. časti „Ochrana ľudskej dôstojnosti a ľudskosti, maloletých a právo na opravu“. 
Zákonom nie sú stanovené pravidlá alebo zásady zobrazovania ženy v médiách. Uvedený zákon o vysielaní a retransmisii dáva vytvorenej Rade pre vysielanie a retransmisiu isté kompetencie pri riešení problémov zobrazovania napríklad násilia v rodine alebo voči ženám a deťom. Prijatie tohto zákona bolo jednou z podmienok uzavretia prístupovej kapitoly 20 o kultúre a audiovízii v rámci prístupového procesu Slovenska k EU, zákon však nepostihuje všetky záležitosti, ktoré by postihovať mal a tiež stanovené sankcie nie sú dostatočne účinné v našom prostredí. V tlačených médiách majú čitatelia možnosť obrátiť sa na šéfredaktora  alebo domáhať sa svojich práv súdnou cestou. Napriek už prijatým opatreniam mediálni experti poukazujú na pretrvávanie prezentácie násilia hlavne v televízii.
 	V spolupráci hlavne s Britskou radou a Národným centrom pre rovnoprávnosť v rokoch 1996 – 2002 prebiehal súbor prednášok, workshopov a konferencií, určených pre novinárov. Tieto sa snažili poskytnúť novinárom dostatok informácií a skúseností zo zahraničia, ako môže novinár prispieť k vytváraniu nediskriminačného a rodovo vyváženého obrazu ženy v médiách.  
	Konkrétne v decembri 2001 sa uskutočnila konferencia na tému „Sloboda prejavu a ochrana súkromia v médiách“, ktorá sa hlavne venovala otázkam prezentácie obetí domáceho násilia v médiách. V júni za podpory Britskej rady  televízna producentka  BBC prezentovala pravidlá BBC pri zobrazovaní žien v médiách.
	Aktivitou v záujme zlepšenia obrazu ženy v médiách je aj vyhlásenie novinárskej súťaže zameranej na prezentovanie pozitívneho obrazu žien v médiách a ich účasti na rozvoji spoločnosti na Slovensku.
S masmediálnou výchovou sa žiaci oboznamujú prvýkrát  v predmete etická výchova v 9. ročníku ZŠ v tematickom celku „Masmediálne vplyvy“, na stredných školách v predmete etická výchova a v základoch sociológie a politológie v rámci tém „Etické hodnoty súťaživosti a spolupráce“, pravidlá „fair play“, televízia, výchova kritického diváka. MVO a experti, pracujúci v tejto oblasti, napriek tomu  poukazujú na nedostatočnosť účinnosti opatrení v tejto oblasti.
Štátne aj mimovládne organizácie sa snažia spolupracovať s médiami pri prezentovaní svojich aktivít v oblasti problematiky žien. Štátne inštitúcie prezentujú hlavne informácie napríklad o uplatňovaní nástrojov aktívnej politiky trhu práce a pilotných projektoch, ktoré riešia problém zamestnania mladých ľudí, absolventov a žien evidovaných na úrade práce, o práci v sociálnej oblasti, o otvorení nových zariadení sociálnych služieb, o novoprijatých a novelizovaných zákonoch v sociálnej oblasti a to hlavne v regionálnej tlači a regionálnej televízii. Mimovládne organizácie prostredníctvom médií, a to tiež hlavne regionálnych, prezentujú svoje aktivity, aj v oblasti násilia na ženách a v rodinách (pomoc obetiam, otvorenie útulkov pre týrané ženy a deti, aktivity v záujme zvýšeného podielu žien na vedení spoločnosti, pre zvýšenie účasti žien v politike a ďalšie).
 V rámci prevencie sú uverejňované informácie z oblasti  riešenia problémov žien žijúcich v konfliktnom manželstve, žien v rozvodovej situácii, osamelých žien, násilia páchaného na ženách. 

11. Ženy a životné prostredie     
Rodová problematika bola zohľadňovaná pri príprave Národnej stratégie trvalo udržateľného rozvoja i pri príprave Národnej správy o rozvoji osídlenia a bývania v Slovenskej republike, ktorá bola schválená vládou SR 21. 2. 2002. V oboch materiáloch sa rodová problematika zameriavala na rozvoj vidieckych sídiel, na prístup k zdrojom – otázka nezamestnanosti, rozvoj zamestnanosti v porovnaní vidiecke a mestské sídla, chudobu – všetko v delení ženy – muži. Ako nedostatok sa objavovalo chýbanie štatistických údajov v členení na typ sídla podľa veľkosti (kritérium použité pri porovnávaní vidieckych a mestských sídiel) a súčasne podľa rodu. Údaje, ktoré bolo možné uvádzať boli len za celú SR a hlavné mesto Bratislavu, nie však podľa vidieckej a mestskej aglomerácie. 
	Pri budovaní partnerstva na miestnej úrovni v Agende 21 je potrebné zaangažovať verejnosť na spravovaní vecí verejných, t.j. riadení a zlepšovaní činnosti miestnych úradov, integráciu cieľov trvalo udržateľného rozvoja do aktivít a politík miestnych samospráv, zvyšovanie environmentálneho povedomia a vzdelávania. Do všetkých týchto aktivít by mali byť rovnako zapojené ženy i muži.  Monitorovanie pokroku v tejto oblasti bude treba zlepšiť.
Problematika vytvárania rovnakých podmienok pre rozvoj ekonomických aktivít vidieckych žien je zakotvená v zákone č. 503/2001 Z. z. o podpore regionálneho rozvoja. V zákone sa uvádza, že partnerstvo je zákonná účasť orgánov štátnej správy, orgánov územnej samosprávy, fyzických osôb právnických osôb a sociálno-ekonomických partnerov na príprave, realizácii, monitorovaní a hodnotení programových dokumentov s prihliadnutím na vyváženú účasť mužov a žien. Zákon tiež uvádza, že podpora regionálneho rozvoja sa sústreďuje na rozvoj ľudských zdrojov pre dosahovanie rovnovážneho vývoja dopytu a ponuky na regionálnom trhu práce pre hospodársky a sociálny rozvoj regiónu a  posilňovanie rovnakých príležitostí pre mužov a ženy. V tomto zmysle sa otvárajú široké možnosti podpory vidieckych žien, ktoré boli doteraz nedostatočne využívané.  

	12. Ženy v detstve a dospievaní 	 
   SR je vyspelá európska krajina, kde je chlapcom a dievčatám rovnako poskytovaná zdravotnícka, vzdelanostná  a sociálna starostlivosť, zaručená legislatívnymi ustanoveniami. Neexistujú škodlivé zvykové, alebo tradičné praktiky, ktoré by porušovali ľudské práva žien a dievčat a  ktoré by znemožňovali vyžívať  v plnom rozsahu ich ľudské práva.
Postavenie mladistvých, vrátane  dievčat je dané Ústavou SR, ktorá  zaručuje 
v čl. 41 (1) že manželstvo,  rodičovstvo  a rodina je pod ochranou zákona. Zaručuje sa ochrana detí a mladistvých.
v čl. 38 (1) ženám, mladistvým a osobám zdravotne postihnutým právo na zvýšenú ochranu zdravia pri práci a osobitné pracovné podmienky. 
v čl. 42 (1)   každý má právo na vzdelanie. Školská dochádzka je povinná.
             (2) občania majú právo na bezplatné vzdelanie v základných školách a stredných školách. podľa schopností občana a možností spoločnosti aj na vysokých školách.
Dôležitou súčasťou výchovy dospievajúcich chlapcov a dievčat je v SR výchova k manželstvu a rodičovstvu. Je chápaná ako integrálna súčasť vzdelávacieho procesu. Pri výchove detí k manželstvu a rodičovstvu využívajú školy  nadpredmetové učebné osnovy,  schválené MŠ SR dňa 29.6.1998 s platnosťou od 1.9.1998, ktoré sú súčasťou vyučovacieho procesu takmer všetkých vyučovacích predmetov, na I. stupni najmä prvouky, prírodovedy, vlastivedy, čítania, výtvarnej a hudobnej výchovy i náboženskej výchovy. Na II. stupni v predmetoch prírodopis, literárna výchova, sloh, občianska, etická, výtvarná, náboženská výchova a rodinná príprava. Na výchove k manželstvu a rodičovstvu sa podieľajú aj triedni učitelia a výchovní poradcovia. Ku kvalite výchovy k manželstvu a rodičovstvu a v jej rámci aj k sexuálnej výchove, ako aj k výchove k rodovej rovnosti prebiehajú neustále diskusie. Od roku 2001 členky ES KVPŽ uskutočňujú aktivity pre úpravu osnov ZŠ v záujme zmeny vo vyučovaní sexuálnej výchovy a výchovy k rodovej rovnosti.
Viaceré vzdelávacie programy v oblasti plánovania rodičovstva a sexuálneho partnerstva  sú podporované prostredníctvom projektov Phare ako i iných , ktoré sa pravidelne vyhodnocujú. 
Podstatnú časť výchovy k pozitívnej životnej orientácii tvorí výchova k životu bez drog. Na školách pracujú koordinátori protidrogovej prevencie, ktorí usmerňujú aktivity pedagogických pracovníkov a žiakov. 
Súčasťou dodržiavania  ľudských práv a dievčat a detí  je odstránenie obchodovania s ľuďmi. Obeťami takéhoto obchodovania sú popri deťoch najmä ženy a mladé dievčatá. Vláda SR si uvedomuje zhoršenie situácie v obchodovaní s ľuďmi a má veľký záujem riešiť túto situáciu a zaviesť účinné inštitucionálne a legislatívne mechanizmy na jej odstránenie. Zaväzujú ju k tomu medzinárodné dokumenty, ktoré podpísala a ktoré sa stali zdrojom národnej legislatívy. Je to Všeobecná deklarácia ľudských práv, Medzinárodný dohovor o občianskych a politických právach atď.
Trestný čin obchodovania s ľuďmi bol poslednou novelou Trestného zákona                č. 140/1961 Zb. pozmenený, a to tým, že sa rozšírila možnosť postihu, najmä o zlákanie, dopravenie alebo prevzatie iného z cudziny za účelom použitia na pohlavný styk alebo inú formu sexuálneho zneužívania. Obchodovanie s deťmi upravuje medzinárodný Dohovor o právach dieťaťa. Z tohto dohovoru vychádza aj trestnoprávna úprava trestného činu obchodovania  s deťmi – paragraf 216a a 216b Trestného zákona. V tejto súvislosti podal minister práce, sociálnych vecí a rodiny Návrh na ratifikáciu ďalšieho medzinárodného dokumentu – Dohovor MOP o zákaze a okamžitých opatreniach na odstránenie najhorších foriem detskej práce č. 182. Uvedený dohovor bol ratifikovaný NR SR  7. decembra 1999.

Tabuľková príloha

Tab. č. 1 
Ekonomicky aktívne obyvateľstvo, pracujúci a nezamestnaní v SR v 4.štvrťroku podľa   pohlavia  (1996-2000)

Ukazovateľ	                                              
    Rok	
	1996	1997	1998	1999	2000	
Ekonomicky aktívne obyvateľstvo v tis.	2 564,4	2 473,1	2 499,9	2 582,3	2 615,2	
       z toho ženy v %	46,4	45,3	45,0	45,1	45,5	
 Pracujúci v tis. 	2  293,7	2 185,2	2 171,9	2 117,7	2 122,3	
      z toho ženy v %	45,8	44,9	45,1	45,5	45,7	
 Nezamestnaní v tis.   	270,7	287,9	294,7	440,5	471,8	
      z toho ženy v %	51,6	48,3	49,3	45,8	46,4	
 Miera ekonomickej aktivity – ženy  v %	54,9	51,6	51,9	52,2	52,8	
 Miera ekonomickej aktivity – muži  v %	68,6	67,6	68,6	68,8	68,6	
 Miera  zamestnanosti – ženy  v %	48,5	45,2	45,2	43,1	43,1	
 Miera  zamestnanosti – muži  v %	62,9	60,1	59,5	56,1	55,4	
 Miera nezamestnanosti – ženy  v %	11,7	12,4	12,9	17,3	18,4	
 Miera nezamestnanosti – muži  v %	9,5	11,0	10,9	16,8	17,7	

Zdroj: 
Výsledky výberového zisťovania  pracovných síl  (VZPS) 4. štvrťrok 1996, 1997,1998, 1999 a 2000. 
Štatistický úrad Slovenskej republiky (ŠÚ SR)  + prepočty Ing. Barošovej.

Tab. č. 2
Priemerná hrubá mesačná mzda zamestnancov v SR (v Sk) v rokoch 1999-2000 podľa veku

Vek	
Ženy	Index 
2000/1999	
Muži	Index 
2000/1999	Relácie Ž/M
v %  1)	
	1999	2000		1999	2000		1999	2000	
   do  20  	6 386	6 771	106,0	7 030	7 796	110,9	90,8	86,9	
  20 – 24	7 725	8 595	111,3	8 993	9 438	104,9	85,9	91,1	
  25 – 29	8 271	9 360	113,2	10 670	11 543	108,2	77,5	81,1	
  30 – 34	8 794	9 879	112,3	11 787	13 415	113,8	74,6	73,6	
  35 – 39	9 259	9 994	107,9	12 596	13 779	109,4	73,5	72,5	
  40 – 44	9 542	10 421	109,2	12 938	14 433	111,6	73,8	72,2	
  45 – 49	9 634	10 425	108,2	13 604	14 561	107,0	70,8	71,6	
  50 – 54	9 999	10 573	105,7	13 780	14 890	108,1	72,6	71,0	
  55 –59	9 785	11 388	116,4	12 968	14 010	108,0	75,4	81,3	
  60 a viac	6 832	9 045	132,4	10 291	12 505 	121,5	66,4	72,3	
  S R	9 050	9 952	110,0	12 066	13 267	110,0	75,0	75,0	

Zdroj : 
Analýza štruktúry miezd zamestnancov v SR za rok 1999. ŠÚ SR, marec 2001.
Štruktúra miezd zamestnancov v SR 2000. ŠÚ SR, november 2001 + prepočty Ing. Barošovej   
1)  Relácia Ž/M v  % = (Priemerná mzda žien) / (Priemerná mzda mužov) x 100