Príloha č. 3
Podrobná analýza súčasného stavu kultúrno-osvetovej činnosti

1. Formy kultúrno-osvetovej činnosti v súčasnosti

Kultúrno-osvetové zariadenia sprostredkúvajú poznatky z kultúry, vedy a techniky, organizujú tvorivé aktivity (autorské a interpretačné), poskytujú služby realizátorom kultúrno-osvetovej činnosti, odborno-poradensky a metodicky pôsobia vo vzťahu k jednotlivcom, združeniam občanov, kultúrnym organizáciám a iným súkromným subjektom. Vytvárajú a prehlbujú vzťah k vlastnému štátu a kultúrnej identite národa, kultivujú jazyk a reč, pestujú vzťah k slovu ako kultúrnej a umeleckej hodnote, vzťah k iným menšinám a etnikám a k ochrane životného prostredia, vychovávajú umením a k umeniu prostredníctvom ZUČ. Organizujú prehliadky, festivaly, súťaže, výchovno-vzdelávacie podujatia, sprístupňujú, uchovávajú a sprostredkúvajú ľudové tradície a tradičnú ľudovú kultúru, prispievajú 
k prevencii sociálno-patologických javov, vrátane drog a závislostí, prispievajú k výchove 
k prosociálnosti a tvoria možnosť pre efektívne napĺňanie voľného času kultúrnymi aktivitami. Zabezpečujú tiež činnosť vo vlastných priestoroch organizovaním kurzovej, krúžkovej a školiteľskej činnosti, zriaďovaním klubov a realizáciou podujatí klubového typu, realizovaním autorských výstav výtvarnej, ľudovej a fotografickej tvorby. 
Špecializované kultúrno-osvetové zariadenia, ako hvezdáreň a planetárium, popularizujú vzdelávanie v oblasti astronómie, vykonávajú odborno-poradenskú činnosť a spracovávajú a publikujú poznatky z astronomických pozorovaní.
Kultúrno-osvetové zariadenia zabezpečujú v rámci Slovenska celý systém postupových súťaží, ktoré sa týkajú umeleckého prednesu, spevu, hudobného a tanečného folklóru, dychovej hudby,  súťaží amatérskych výtvarníkov, filmových tvorcov, fotografov, tvorcov v oblasti divadla, chrámového spevu, sakrálnej výtvarnej tvorby, literárnej tvorby, v moderných, spoločenských a country tancoch, v súťažiach folk, country, bluegrassových skupín, populárnej hudby a piesne, kultúry národnostných menšín. 
Kultúrno-osvetové zariadenia pracujú aj s marginalizovanými skupinami obyvateľstva. Organizujú tanečné a divadelné vystúpenia,  prezentácie recitátorov,  výtvarníkov všetkých vekových kategórií so zdravotným znevýhodnením (zmyslovým a mentálnym). Napomáhajú pri kultivácii Rómov, vedú ich k plánovanému rodičovstvu, prevencii závislostí, vrátane drogových závislostí. 
Kultúrno-osvetové zariadenia štatisticky spracovávajú informácie o kultúrno-osvetovej činnosti a vytvárajú databázu informácií o stave a úrovni miestnej kultúry v rámci územia svojej pôsobnosti. Vedú evidenciu profesionálnych a dobrovoľných kultúrno-výchovných pracovníkov, súborov, krúžkov a jednotlivcov v oblasti ZUČ, ako aj iných záujmových aktivít. Pre potreby kultúrno-výchovných zariadení, súborov a krúžkov vydávajú propagačné a edičné materiály, katalógy, bulletiny, repertoárové zborníky a iné odborné a metodické pomôcky.
Kultúrno-osvetové zariadenia sa významnou mierou podieľajú aj na príprave, tvorbe a realizácii regionálnej kultúry. Uskutočňujú ZUČ vychádzajúcu z tradícií a potrieb regiónu, vyhľadávajú, ochraňujú, uchovávajú a popularizujú ľudové tradície s dôrazom na tradičnú ľudovú kultúru regiónu a vypomáhajú ľudovým umelcom, remeselníkom, amatérskym výtvarníkom a divadelníkom pri ich prezentácii a propagácii organizovaním tradičných jarmokov, výstav, plenérov, divadelných a iných podujatí. Regionalizmus poskytuje alternatívu voči vzrastajúcej uniformite všeobecnej kultúrnej produkcie a tvorbe komerčných médií. Je východiskom pre opätovné vytvorenie pozitívneho vzťahu k lokalite. Cieľom kultúrno-osvetovej činnosti je zveľaďovať a sprístupňovať jedinečné kultúrne bohatstvo krajov a regiónov (uchovávať, podporovať a rozvíjať hodnoty miestnej kultúry a tradícií) v záujme ich trvalo udržateľného rozvoja a zabezpečenia rozmanitosti kultúr regiónov v spoločenstve EÚ,  kde je snaha vytvoriť kultúrnu krajinu s kultúrnymi ľuďmi žijúcimi v kultivovanom prostredí.

2. Charakteristika problémových oblastí zabezpečovania kultúrno-osvetovej činnosti

V súčasnosti je jedným z najmarkantnejších problémov kultúrno-osvetovej činnosti absencia jednotného všeobecne platného strategického rámca pre jej udržanie, rozvoj              a napĺňanie cieľov. Chýba jasné definovanie kompetencií v rámci zabezpečovania kultúrno-osvetových aktivít na štátnej, regionálnej a miestnej úrovni, ich koordinácia a vzájomné prepojenie. Ďalším problémom je stagnujúci objem finančných prostriedkov pridelených      zo štátneho rozpočtu na rozvoj kultúry a v rámci nej aj kultúrno-osvetovej činnosti a kultúrno-osvetových zariadení. Nedostatok podpory kultúry z verejných zdrojov obmedzuje možnosti kultúrno-osvetových zariadení a núti ich sústrediť sa na aktivity, po ktorých je dostatočný dopyt. Takáto činnosť však vedie ku konzumnej priemernosti, zotrvačnosti a stráca sa schopnosť výchovy k vyšším hodnotám. 
Kultúrno-osvetové zariadenia sú financované z viacerých zdrojov – z rozpočtu ich zriaďovateľa a zakladateľa, prostredníctvom príjmov z vlastnej činnosti (vstupné, zápisné a nájomné), z grantových programov MK SR (príp. Ministerstvo školstva SR – „MŠ SR“), 
z dotačných mechanizmov samosprávnych krajov, obcí a miest, prostredníctvom darov a sponzorstva ako doplnkových zdrojov príjmov. Financovanie je však stále nedostačujúce, resp. nesystémové. Kultúrno-osvetové zariadenia ako príspevkové organizácie nemôžu byť príjemcom 2% z dane z príjmov na verejnoprospešné účely. Rozpočty neumožňujú rozvíjať zahraničnú prezentáciu, ani ďalšie odborné vzdelávanie zamestnancov. 
Činnosť kultúrno-osvetových zariadení nie je svojím poslaním zameraná na komerčnú činnosť, ale na udržiavanie hodnôt nášho kultúrneho dedičstva, preto v tomto smere nemôžu byť ziskové a nedá sa očakávať ani výrazné zvýšenie vlastných príjmov. Objem vlastných príjmov zo vstupného, zápisného a poplatkov za služby nedosahuje takú úroveň, ktorá by dokázala pokryť náklady na hlavnú činnosť a peniaze prideľované z rozpočtu väčšinou vystačia len na vykrytie platov a prevádzky. 
Ani zvyšovanie počtu návštevníkov nedokáže vykryť plánované príjmy a vzhľadom       
na dlhodobo nízke rozpočty kultúrne organizácie nedokážu zabezpečovať ani údržbu objektov. Silnejúca je potreba znížiť ekonomickú náročnosť budov – potrebné je zateplenie fasád, výmena okien, rekonštrukcia vykurovacieho systému. Veľké rezervy stále pretrvávajú v oblasti architektonickej dostupnosti jednotlivých objektov pre hendikepovaných občanov. Debarierizácii však rovnako bráni nedostatok financií. 
Potrebné je uskutočniť zmeny aj v rámci organizačnej štruktúry jednotlivých zariadení, znížiť prevádzkové náklady a uvoľniť dostatočné prostriedky na zabezpečenie odbornej činnosti – základného poslania týchto inštitúcií. Je prítomná snaha o efektívnejšie využívanie pridelených a vlastných finančných prostriedkov, ktorá by sa dala naplniť vzdelávaním odborných zamestnancov, najmä však riadiacich zamestnancov v oblasti manažmentu kultúry, tvorby projektov a využívania dostupných grantových systémov, štrukturálnych fondov, medzinárodných programov a sponzorstva. V súčasnosti je však snaha kultúrno-osvetových zariadení znížiť stavy, kumulovať funkcie a tak ušetriť alebo získať chýbajúce financie. 
Niektoré kultúrno-osvetové zariadenia poskytujú, ale len doplnkovo, odborné kultúrno-vzdelávacie služby za úhradu: napr. koncepčnú, obsahovú prípravu a realizáciu rôznych kultúrno-spoločenských podujatí na základe požiadaviek miest a obcí (výročia, jarmoky, festivaly tradičných remesiel, folklór), kultúrnych a spoločenských inštitúcií (fotodokumentácia, ozvučenie, videozáznamy, dramaturgické a režijné zabezpečenie, sprostredkovanie vystúpení kolektívov i jednotlivcov ZUČ). Ďalšími doplnkovými zdrojmi môžu byť: obsahové a formálne spracovanie a tlač obmedzeného počtu tlačovín (bulletiny, zborníky, informačné a propagačné materiály, odborné texty), spoplatnené kurzy spoločenského správania, tanca, jazykov a iné, resp. organizácia komerčných podujatí v oblasti vážnej a populárnej hudby, umeleckého slova, prezentácie profesionálnych umelcov a podobne. 
Kultúrno-osvetové zariadenia upozorňujú na slabú estetickú úroveň svojich priestorov 
a nedostatočnú informačnú politiku. Čo sa týka  nedostatočného marketingu, jedným z dôvodov je, že sa tieto zariadenia stávajú  neatraktívne pre talentovaných manažérov kultúry. Prítomná je nedostatočná cielená propagácia a marketing kultúrno-osvetových aktivít na úrovni krajov a nerovnomerná dostupnosť pre všetkých. Absentujú pravidlá hodnotenia činnosti kultúrnych organizácií a monitoringu tejto činnosti a taktiež motivácia. 
Doposiaľ neexistuje systém pre koordináciu a sledovanie všetkých kultúrnych podujatí a kultúrno-osvetových aktivít na úrovni krajov, lokálnych iniciatív, aktivít občianskych združení venujúcich sa osvete a  iných neziskových  organizácií.   Neustále sa ukazuje silnejúca potreba vytvoriť jednotnú celoslovenskú databázu pre kultúrno-osvetovú činnosť, s ktorou by mohli pracovať a aktualizovať ju všetky zariadenia a subjekty kultúrno-osvetovej činnosti. Nedostatočné je taktiež vnímanie a definovanie verejného záujmu v oblasti kultúry 
a  spolupráca medzi jednotlivými realizátormi kultúrno-osvetových aktivít. V súčasnosti sa zvyšuje záujem o kultúrne aktivity, klubové podujatia a zmysluplné trávenie voľného času, tiež narástol dopyt verejnosti po vzdelávacích aktivitách – jazyky, zdravý životný štýl, remeslá. Čo sa týka hvezdární a planetárií, v tejto oblasti sa taktiež zvýšil záujem verejnosti, hlavne mládeže a detí, o ich prezentačné programy.
Aktuálna je potreba organizovania prehliadok a súťaží aj v iných, netradičných oblastiach a disciplínach a prejavuje sa aj zvýšený záujem o nové atraktívne podujatia. Narastá záujem obcí a miest o oživenie a prezentáciu ľudových tradícií, predovšetkým prostredníctvom kolektívov ZUČ a vzrastajú aj požiadavky verejnosti na poskytovanie informácií v oblasti kultúry. 

Ambíciou regionálnych kultúrno-osvetových zariadení je vytvárať komplexnú ponuku kultúrnych produktov a služieb v súčinnosti s aktivitami cestovného ruchu a vo vzťahu             ku kultúrnym tradíciám regiónu poskytovať metodickú podporu subjektom na miestnej úrovni a  podporovať znižovanie regionálnych disparít. 
V oblasti financovania kultúry bol v Analýze stavu, nástrojov a trendov rozvoja miestnej a regionálnej kultúry zaznamenaný najväčší prepad financovania kultúry zo strany miest veľkostných kategórii medzi 50 000 až 100 000 obyvateľmi. Tento fakt súvisí zrejme 
aj s prítomnosťou regionálnych a národných kultúrnych inštitúcií v týchto mestách, ktoré plnia aj všeobecné funkcie pre miestnu kultúru. Na druhej strane v posledných rokoch bolo zaznamenané zastavenie prepadu financovania kultúry. Významnú váhu vo financovaní kultúry dnes zohráva územná samospráva, ktorá sa podieľa na financovaní kultúry rovnakým dielom ako MK SR. Väčším problémom, ako podiel výdavkov na kultúru na obyvateľa, však sú regionálne disparity v oblasti kultúry, ktoré priamo súvisia s dostupnosťou kultúry, dostupnosťou kultúrneho programu a služieb pre obyvateľstvo v území, stavom kultúrnej vybavenosti a infraštruktúry.  

Záujmová umelecká činnosť a tradičná ľudová kultúra

Kultúrno-osvetové zariadenia vytvárajú bohatú sieť na uskutočňovanie postupových súťaží vo všetkých oblastiach ZUČ, ktorá má dlhoročnú tradíciu. Zmenou systému financovania postupových súťaží, oslabením a absenciou koncepčného odborného metodického riadenia v niektorých oblastiach ZUČ, stratou prirodzeného záujmu verejnosti o niektoré umelecké žánre a nárastom dopytu po nových žánroch, ako aj výraznou zmenou celkových existenčných podmienok činnosti kolektívov a jednotlivcov ZUČ, vyvstáva potreba hĺbkového prehodnotenia prezentácie výsledkov činnosti jednotlivých oblastí ZUČ a  Zásad realizácie postupových súťaží  a prehliadok záujmovej umeleckej činnosti (potrebné je zaviesť flexibilný súťažný poriadok,  propozície a organizačné pokyny, ktoré si jednotlivé okruhy ZUČ vyžadujú pre svoju mobilitu a vyššiu kvalifikáciu). V záujme zachovania kontinuity postupových súťaží a prehliadok a zlepšenia ich stavu je potrebné  rozvíjať 
a podporovať spoluprácu pri rozvoji ZUČ na všetkých úrovniach kultúrno-osvetovej činnosti: odbornej,  organizačnej a finančnej tak, aby transformácia celého systému Zásad realizácie postupových súťaží a prehliadok záujmovej umeleckej činnosti bola funkčná a motivačne podnetná. Podpora ZUČ a TĽK musí reflektovať aj skvalitnenie systému výchovy vedúcich a členov nových a existujúcich kolektívov  a jednotlivcov (odborné semináre, doškoľovania, workshopy), musí prihliadať na multikultúrne zázemie Slovenska, rešpektovať znevýhodnené skupiny obyvateľstva a byť realizovaná ako stabilný protipól súčasnej komercionalizácie kultúry. 
Dôležitou podmienkou pre účelnú podporu ZUČ a TĽK je komplexné prehodnotenie systému vzdelávania ZUČ, obnovenie a novelizácia učebných osnov  pre jednotlivé žánre ZUČ, vytvorenie možnosti cyklických kurzov, obnovenie postupnosti jednotlivých cyklov vzdelávania na rôznych úrovniach (okresná – krajská - celoštátna), určenie priorít 
vo vzdelávaní, zameranie sa na vytypované špecifické a konkrétne cieľové skupiny. Zároveň je potrebné chrániť prirodzené kompetencie školy, rodiny i vzdelávania týkajúceho sa iných rezortov.
Pre podporu ZUČ a TĽK je potrebné stanoviť jasný koncept spolupráce v rámci existujúcich aktivít v tejto oblasti, posilniť vzájomnú komunikáciu, poskytovanie 
a využívanie informácií, podnietiť kooperáciu pri realizácii a financovaní jednotlivých aktivít, zabezpečiť koordináciu termínov a obsahového zamerania jednotlivých podujatí a aktivít, podnietiť reciprocitu pri sprostredkúvaní umelcov, členov porôt, lektorov a podobne. V rámci spolupráce je dôležité zamerať sa aj na školstvo a iné rezorty, spolupracovať 
so špecializovanými kultúrnymi, vzdelávacími a inými inštitúciami (napr. verejnoprávnym Slovenským rozhlasom a Slovenskou televíziou), ktoré majú bohatý archív a poskytujú ďalšie možnosti prezentácie a propagácie ZUČ, rozvíjať spoluprácu s mestami a obcami i s tretím sektorom a uzatvárať rôzne obojstranne výhodné zmluvy s cieľom podpory a rozvoja kultúrno-osvetovej činnosti v rámci celej  SR.
V oblasti starostlivosti o TĽK je nevyhnutné priebežne zosystematizovať a realizovať jednotlivé aktivity kultúrno-osvetovej činnosti v súlade s úlohami vyplývajúcimi z Koncepcie starostlivosti o tradičnú ľudovú kultúru a motivovať zriaďovateľov a zakladateľov kultúrno-osvetových zariadení a ostatných realizátorov kultúrno-osvetovej činnosti k tomu, aby zabezpečovali sprístupňovanie TĽK  v rámci záberu svojej pôsobnosti v súlade so Stratégiou sprístupňovania tradičnej ľudovej kultúry (úloha vyplývajúca z uznesenia vlády SR č. 666 z 8. augusta 2007, ktorá bude vypracovaná k termínu 31. decembra 2009). 

Vzdelávanie a metodika v kultúrno-osvetovej činnosti 

Systém vzdelávania a metodickej práce v kultúrno-osvetovej činnosti je potrebné rozlišovať v troch  základných rovinách, v rovine profesijnej, občianskej a záujmovej. Ide o rozvoj kompetencií a zručností profesionálnych  pracovníkov v kultúrno-osvetovej činnosti vrátane dobrovoľníkov a aktivity nasmerované k širokej verejnosti. 
Nakoľko kultúrno-osvetoví zamestnanci pracujú s ľuďmi, ovplyvňujú rast osobnosti 
a formujú a zušľachťujú človeka, je nesmierne dôležité, aby disponovali aj dostatočnými kompetenciami, ktoré ich predurčujú pre túto prácu. Kultúrno-osvetový pracovník potrebuje pre zabezpečenie kvalitnej činnosti využívať niekoľko rôznorodých kompetencií a zručností: sociálne, psychologické, pedagogické, komunikačné, manažérske a iné. Vo svojom súkromnom živote je vnímaný ako verejný činiteľ a vo všeobecnej verejnej mienke je mu pripisovaná dôležitá úloha činiteľa ovplyvňujúceho rozvoj spoločnosti.  
S problematikou ľudských zdrojov v oblasti kultúry je okrem získavania kompetencií a zručností úzko spojené aj spoločenské a morálne uznanie postavenia kultúrno-osvetového pracovníka, ktoré súvisí so mzdovou politikou. Pre priaznivý rozvoj kultúrno-osvetovej činnosti je nevyhnutné, aby bolo získavanie odborných kompetencií a zručností prostredníctvom školení a praxe zamestnávateľmi adekvátne finančne ohodnotené.  Katastrofálne platové podmienky zamestnancov v kultúre v súčasnosti sú výrazne neprimerané k zodpovednosti a množstvu kompetencií, ktoré musí pracovník dennodenne uplatňovať v práci. Nezanedbateľnou skutočnosťou je aj fakt, že doba výkonu práce kultúrno-osvetového a kultúrno-výchovného  pracovníka je hlavne počas víkendov, sviatkov, letného a zimného dovolenkového obdobia.
Problematika nasledujúcej nástupníckej generácie kultúrno-osvetových pracovníkov vyžaduje taktiež samostatnú pozornosť.  V tejto oblasti je dôležité, aby boli popri rozširovaní nových skúseností zachované aj overené skúsenosti predchádzajúcej generácie. Uvedená problematika by sa mala odraziť v špecifickom spoločenskom, morálnom a finančnom ohodnotení tak  skúsených, ako aj  mladých zamestnancov. Kultúrno-osvetové zariadenie sa pre mladých ľudí stáva dočasným riešením pracovného zaradenia, po určitom čase odchádzajú za lepšie ohodnotenými pracovnými pozíciami. To isté platí aj pre stabilizovanie pracovných pozícií dlhoročných  zamestnancov v kultúre, ktorým kultúrno-osvetové zariadenie umožnilo odborný rast a skvalitnilo ich profesiu, no oni ju nakoniec z finančných dôvodov v prospech organizácie nevyužívajú. 
V oblasti občianskeho vzdelávania a voľno-časových aktivít je nevyhnutné pružne 
a flexibilne reagovať na spoločenské potreby a záujmy a zamerať sa na aktuálne potreby regiónov a ich obyvateľov, vytvárať atraktívnejšiu koncepciu občianskeho vzdelávania, najmä v súvislosti s budovaním občianskej spoločnosti a potrebami celoživotného vzdelávania.
Pri výchove a vzdelávaní verejnosti je treba napomáhať prevencii protispoločenských javov a drogovej kriminality, posilňovať zdravý spôsob života vytváraním rôznych podujatí v oblasti výchovy a vzdelávania pre všetky vekové i sociálne kategórie. V oblasti výchovy a vzdelávania majú svoje nezastupiteľné miesto aj podujatia s problematikou – výchova k rodičovstvu, environmentálna výchova, podujatia, ktorými sa prehlbuje poznanie a vzťah k vlastnému regiónu, kultúrnej identite národa, národnostných a etnických menšín, 
či k poznaniu dejateľov a histórie jednotlivých kultúrnych a geografických regiónov.
Úlohou verejnej správy v oblasti kultúrno-osvetovej činnosti je tiež vytvárať predpoklady na budovanie potrebných kultúrnych a spoločenských kompetencií a zručností a na uplatnenie každého jednotlivca. Takto môže vzniknúť veľmi solídny základ pre rozvoj komunít a udržateľný rozvoj spoločnosti. Zameranie sa na výchovu, vzdelávanie a trávenie voľného času jednotlivca, záujmových kolektívov a komunít obyvateľov tak umožní v rámci kultúrno-osvetovej činnosti:
•	zvýšiť záujem o svoje okolie, o veci komunitné a verejné,
•	zlepšiť komunikáciu s inými kultúrami a rešpektovanie iných kultúr,
•	zlepšiť vedomie a potrebu domova.

Komunity predstavujú rôzne skupiny obyvateľov, záujmových kolektívov a jednotlivcov, pre ktoré sú typické z pohľadu kultúrno-osvetovej činnosti:
•	komunikácia a kultivácia kultúrnych vzťahov v rámci susedských vzťahov v bytovom dome, na ulici či v obytnej zóne, ale aj obyvateľov či návštevníkov územia so spoločnými záujmami,
•	spoluvytváranie a udržiavanie spoločných kultúrnych hodnôt, presadzovanie spoločných zámerov a rozvoj vzťahov jednotlivcov a susediacich obyvateľov v rámci sídiel,   
•	spolková a záujmová činnosť – záujem združovať sa, rozvíjať spoločné vzťahy a hodnoty v rámci podobných záujmov skupinovými alebo individuálnymi formami trávenia voľného času (záhradkári, zberatelia starožitností, spolok poľovníkov, klub priateľov umenia a pod.),
•	vzájomná pomoc organizačného, programového alebo asistenčného charakteru (klub mamičiek, združenie na pomoc zdravotne postihnutým, združenie rodičov, či obyvateľov určitého územia a pod.),
•	všeobecne prospešná činnosť (skrášľovací spolok, združenie dobrovoľníkov či ochrancov prírody, združenia na záchranu pamiatok, spolok na rozvoj filantropie a darcovstva a pod.).

Rozvoj kultúrnych, občianskych, komunikačných a riadiacich zručností a kompetencií jednotlivcov zahŕňa najmä nasledovné oblasti:
•	Kultúrne kompetencie – súbor kultúrnych znalostí a zručností zahŕňajúci spoločenské správanie, medzikultúrnu komunikáciu, odhaľovanie a rozvoj vlastného talentu a nadania v oblasti kultúry, formy kultúrneho vyjadrovania (ako napr. spev, hudba, tanec a iné umelecké zručnosti) a vnímania vrátane prejavov tradičnej ľudovej kultúry ako aj nových umeleckých a výtvarných foriem, prehlbovanie zdravých návykov na rozvoj komunitných vzťahov a väzieb (napr. susedských a rodinných vzťahov); budovanie zdravého vzťahu k športu, telesnej kultúre a rekreácie, budovanie kultúry trávenia voľného času.
•	Občianske kompetencie - súbor znalostí o fungovaní, prejavoch a nástrojoch lokálnej demokracie a verejnej politiky, znalostí o formách dosahovania konsenzu, verejného hlasovania a rozhodovania v rámci susedských a komunitných vzťahov a v rámci komunikácie a vybavovania rôznych záležitostí s úradmi; učenie sa k darcovstvu, filantropii a dobrovoľnej angažovanosti; neformálna príprava na rodičovstvo, zamestnanie, rozvoj a uplatnenie tvorivých schopností v ekonomicky aktívnej fáze života ako aj v dôchodkovom veku.
•	Komunikačné kompetencie – súbor znalostí jednotlivca a komunít komunikovať a vyjadrovať svoje potreby tolerovanými formami komunikácie, rétorické zručnosti, formovanie a rozvoj dialógu, komunikácia v prípade krízových situácií, komunikácia ako forma objavovania možností a príležitostí rozvoja, potreby ochrany a odhaľovania verejných potrieb a hodnôt; zručnosti v oblasti komunikácie s médiami, prezentácie, interpretácie, propagácie a animácie kultúrnych hodnôt.
•	Organizačné a riadiace kompetencie – súbor znalostí jednotlivca a komunít organizačne zabezpečiť rôzne činnosti, pravidelne alebo nepravidelne sa opakujúce aktivity, podujatia, vrátane plánovania, projektového a finančného manažmentu, organizačného a inštitucionálneho rozvoja a zabezpečenia rôznych aktivít a činností – smerovanie 
k líderstvu.  

3. Iné dôležité predpoklady rozvoja kultúrno-osvetovej činnosti do roku 2015

	Prezentácia miest a obcí prostredníctvom živej kultúry produkovanej kolektívmi ZUČ, čiže aktivitami kultúrno-osvetovej činnosti, zviditeľňuje obce, zasahuje oblasť návykov, životného štýlu občanov a je tvorcom prostredia s jeho charakteristikami. Krajina, v ktorej sa zachoval historický, kultúrny, umelecký i ekologický potenciál, má vyššie šance  
na pritiahnutie nielen návštevníkov a turistov, ale hlavne investorov. S nástupom moderných telekomunikačných technológií a cielenej propagácie sa zhodnocujú práve tie miesta, ktoré sú nositeľmi kultúry, tradícií a krásy.
Keďže kultúrno-osvetové zariadenia i ostatné subjekty kultúrno-osvetovej činnosti vykonávajú služby predovšetkým pre obyvateľov miest a obcí,  v ktorých pôsobia, bolo by vhodné, aby s nimi mestá a obce vzájomne spolupracovali, podporovali ich činnosť a viac sa podieľali na spolufinancovaní jednotlivých aktivít. Len tak bude možné zabezpečiť obyvateľom kultúrny štandard   na úrovni štátov EÚ. Zároveň je potrebné zintenzívniť spoluprácu realizátorov kultúrno-osvetovej činnosti a ich zriaďovateľov a zakladateľov 
a snažiť sa o obojstranne výhodné dohody. Z pozície kraja môže byť jednou z ciest 
napríklad stanovenie kritérií kvality doplnkových služieb pre svojich návštevníkov. Kultúrno-osvetové zariadenia a subjekty kultúrno-osvetovej činnosti, ktoré budú spĺňať kritéria najvyššej kvality, by sa následne mohli stať súčasťou ponúk v rámci cestovného ruchu a mohli by byť tiež zvýhodnené v rámci neskorších grantových programov. 
Pre proces rozvoja kultúrno-osvetovej činnosti je nevyhnutné, aby aj jednotlivé samosprávne orgány ako starosta (primátor) obce, obecné zastupiteľstvo (miestne, mestské), predseda samosprávneho kraja a zastupiteľstvo samosprávneho kraja jednoznačne deklarovali podporu jej rozvoja a začlenili ju do strategických rozvojových zámerov a plánov regiónu, pomenovali rozvojové ciele pre oblasť kultúrno-osvetovej činnosti a prijali strategický plán ich postupného dosahovania a uskutočňovania rozvojových zámerov aj v súlade so Stratégiou rozvoja osvetovej činnosti.
Pre dobré fungovanie a finančné zabezpečenie je potrebná dobrá spolupráca kultúrno-osvetových zariadení s komunitou, mimovládnymi organizáciami, obcami, mestami, štátnou správou, cirkvami a podnikateľmi, cez klubovú, spolkovú, komunitnú činnosť, spoluorganizovanie kultúrnych podujatí v obciach a mestách regiónu, dohody s mestami a obcami o spolufinancovaní a odpustení dane z nehnuteľností, grantový systém, tiež spolupráca s inými oblasťami verejnej správy a podnikateľským sektorom, cez poskytovanie komplexných služieb v rámci kultúrno-osvetovej činnosti, zlepšenie dostupnosti kultúrnej ponuky v rámci služieb cestovného ruchu prostredníctvom profesionálnej informačnej politiky.
	Jednou z prioritných úloh kultúrno-osvetových zariadení bude zvýšiť percento financií získaných vlastnou odbornou, projektovou a komerčnou činnosťou. Napomôcť by tomu mohlo aj prepojenie ministerských a samosprávnych grantov, čo by vyústilo v systémové financovanie kultúrno-osvetových zariadení vrátane jeho doplnenia financovaním                 zo štrukturálnych fondov EÚ a iných medzinárodných programov.

Medzinárodná spolupráca

Kultúrno-osvetové zariadenia sa snažia taktiež o medzinárodnú spoluprácu, hlavne s prihraničnými oblasťami, vzájomnou výmenou kultúrnych hodnôt, zručností a kolektívov ZUČ.
V oblasti medzinárodnej spolupráce je výhodou možnosť finančného zabezpečenia projektov zo zdrojov EÚ alebo iných medzinárodných fondov, či programov. V primárnej rovine ide o programovú spoluprácu medzi podobnými organizáciami, v tomto prípade kultúrno-osvetové zariadenie s iným kultúrno-osvetovým zariadením, často v rovine prezentácie umenia a kultúry jednej krajiny v druhej. Medzinárodná spolupráca by sa však mala odohrávať aj v obsahovej rovine, ktorá predstavuje omnoho dôležitejší prínos – výmena poznatkov, poznanie partnera, intenzívna komunikácia, pozitívna konfrontácia kultúrnych hodnôt, spoločná realizácia jedného cieľa. 
	Medzinárodné projekty významne podporujú aj veľvyslanectvá a kultúrne inštitúty jednotlivých krajín a tiež v globalizujúcom sa svete sa tieto projekty stávajú zaujímavé 
aj  pre sponzorov – nadnárodné firmy. Mnohokrát pochádzajú finančné zdroje na jeden projekt z viacerých strán a práve spájanie aktivít, záujmov  a zdrojov je najdôležitejšou cestou k realizácii kultúrnych projektov medzinárodnej spolupráce. Nevyhnutným predpokladom úspešnej realizácie je zvyšovanie jazykovej a komunikačnej vybavenosti ľudských zdrojov, ako aj zvyšovanie know-how v oblasti prezentácie zámerov, hodnôt a projektov a marketingu kultúry.
	Ako prioritu je potrebné vyhľadávať a udržiavať dlhodobé a intenzívne partnerstvá, podporovať cestovanie pracovníkov kultúrno-osvetových zariadení do zahraničia ako štartovací bod pre rozvoj budúcich partnerstiev, zabezpečiť zvýšenie kapacity ľudských zdrojov, najmä v oblasti komunikácie, jazykovej vybavenosti, prezentačných materiálov, využívania nových technológií a stimulovať získavanie medzinárodných finančných zdrojov.