Predkladacia správa

Podnet: Materiál sa predkladá na základe Plánu hlavných a legislatívnych úloh MŽP SR na rok 2002 a úlohy B.1. uznesenia vlády SR č. 32/2000 z 19. 1. 2000, ktorým vláda SR uložila ministrovi životného prostredia predložiť vláde Protokol o perzistentných organických látkach na prijatie alebo schválenie do jedného roka od nadobudnutia účinnosti právnych predpisov pre spaľovanie odpadov.
Potreba: Protokol o perzistentných organických látkach k Dohovoru o diaľkovom znečisťovaní ovzdušia prechádzajúcom hranicami štátov (ďalej „Protokol”) bol podpísaný 24. júna 1998 v Aarhuse, Dánsko, keď ho podpísala aj Slovenská republika. Protokol nadobudne platnosť po jeho prijatí, schválení alebo ratifikácii minimálne šestnástimi stranami. Doposiaľ ho ratifikovalo prijalo alebo schválilo 12 krajín.  Keďže problematika perzistentných organických látok sa považuje za globálnu hrozbu a Slovenská republika v auguste 2002 uložila svoje listiny o ratifikácii Štokholmského dohovoru o perzistentných látkach, ktorý je celosvetovým dohovorom, týkajúcim sa tejto problematiky a Protokol je z hľadiska svojej pôsobnosti regionálnym dokumentom (Európa a Severná Amerika), je vhodné riešiť povinnosti z oboch medzinárodných dokumentov spoločne.
Stručný obsah: Protokol zaväzuje krajiny k obmedzeniu alebo vylúčeniu výroby a používania 16 perzistentných látok najvýznamnejších z hľadiska pôsobenia na človeka a životné prostredie.
Očakávaný dosah: 
Prijatie Protokolu o perzistentných organických látkach nebude mať dosah na štátny rozpočet ani na zamestnanosť. 
Text:
Počas 60-tych a 70-tych rokov sa dramaticky zvýšila výroba a použitie priemyselných chemických látok a pesticídov. Mnohé z nich sú dôležité pre rozvoj modernej spoločnosti, avšak zároveň môžu predstavovať vážne ohrozenie pre ľudské zdravie a životné prostredie.
Medzi takéto látky patria aj perzistentné organické látky (persistent organic pollutants – POP). Sú definované ako zlúčeniny, ktoré majú preukázateľne toxické účinky na človeka a životné prostredie, dlhý polčas života v ovzduší, vodách a v pôde, t. j. pretrvávajú v prostredí a odolávajú fyzikálnej, chemickej a biologickej degradácii, sú málo rozpustné vo vode, ale dobre rozpustné v tukoch, čo vedie k ich akumulácii v biologických tkanivách a sú čiastočne prchavé, čo umožňuje ich diaľkový prenos v atmosfére a ukladanie vo veľkých vzdialenostiach od ich zdroja. Tieto látky sú toxické už v malých množstvách. Najvážnejšie sú ich karcinogénne a v niektorých prípadoch mutagénne účinky.
Z hľadiska významu sa pozornosť venuje tzv. prioritným POP: polychlórované bifenyly  PCB, polychlórované dioxíny a furány, organochlórované pesticídy a polyaromatické uhľovodíky  PAH. Podľa pôvodu POP možno rozdeliť do troch kategórií: pesticídy (aldrin, chlórdan, chlórdecon, DDT, dieldrin, endrin, heptachlór, hexachlórbenzén, hexachlórcyklohexán, mirex a toxafén), priemyselné chemikálie (hexabrómbifenyl a PCB) a vedľajšie produkty (dioxíny, furány a polycyklické aromatické uhľovodíky – PAH). 
Vzhľadom na závažnosť a globálne vplyvy POP sa týmto problémom zaoberajú aj medzinárodné spoločenstvá. Protokol o perzistentných organických látkach k Dohovoru EHK OSN o diaľkovom znečisťovaní ovzdušia prechádzajúcom hranicami štátov bol vypracovaný a predložený na podpis v roku 1998. Slovenská republika je stranou dohovoru a všetkých vykonávacích protokolov, ktoré už nadobudli platnosť (Protokol o dlhodobom financovaní Programu spolupráce pre monitorovanie a vyhodnocovanie diaľkového šírenia látok, znečisťujúcich ovzdušie v Európe (EMEP), Protokol o znížení emisií síry alebo jej tokov prechádzajúcich hranicami  štátov najmenej o 30 %, Protokol o znižovaní emisií oxidov dusíka alebo ich prenosov cez hranice štátov, Protokol o ďalšom znížení emisií síry, Protokol o obmedzovaní emisií prchavých organických zlúčenín alebo ich prenosov cez hranice štátov) a je signatárom ďalších troch protokolov, vrátane Protokolu o perzistentných organických látkach, ktoré platnosť ešte nenadobudli. Protokol dosiaľ podpísalo 36 členských krajín Európskej hospodárskej komisie, ratifikovalo ho zatiaľ 12 krajín (Bulharsko, Česká republika,  Dánsko, Fínsko, Holandsko, Kanada, Luxembursko, Nemecká spolková republika, Nórsko, Rakúsko, Švédsko a Švajčiarsko). Na to, aby protokol nadobudol platnosť, musí byť uložených 16 ratifikačných listín alebo dokumentov o prijatí, schválení alebo pristúpení.
Do životného prostredia sa perzistentné organické látky dostávajú viacerými cestami: používaním niektorých pesticídov, výrobou a používaním niektorých chemikálií a produkciou určitých látok pri spaľovaní odpadu a fosílnych palív, pri výrobe kovov a nachádzajú sa aj v emisiách z mobilných zdrojov. Hlavným dopravným médiom POP je atmosféra. Vzhľadom na ich charakter sa prenášajú na veľké vzdialenosti, napr. až do arktických oblastí. Arktické ekosystémy a najmä domorodé obyvateľstvo, živiace sa rybami a cicavcami, sú mimoriadne ohrozené kumuláciou POP v živých organizmoch. Z dôvodu neustále rastúcej kumulácie POP v ekosystémoch a v ľudskom organizme v globálnom rozsahu je potrebná medzinárodná spolupráca pri obmedzovaní POP v životnom prostredí. V tomto smere navrhol Program OSN pre životné prostredie (United Nations Environment Programme – UNEP), aby sa pripravil a prijal Globálny dohovor o perzistentných organických látkach (ďalej Štokholmský dohovor). Tento celosvetový dohovor je menej prísny ako protokol (upravuje nakladanie len s 12 látkami a má dlhšie termíny pre splnenie požiadaviek dohovoru). Slovenská republika ratifikovala Štokholmský dohovor v auguste 2002.
Protokol na rozdiel od Štokholmského dohovoru upravuje aj nakladanie s chlórdeconom, hexachlórcyklohexánom, hexabrómbifenylom a polycyklickými aromatickými uhľovodíkmi.
Základné povinnosti, ktoré budú pre zmluvné strany vyplývať z prijatia protokolu, sú:
1.	vylúčenie výroby a používania látok uvedených v Prílohe I (aldrin, chlórdan, chlórdecon, DDT, dieldrin, endrin, heptachlór, hexabrómbifenyl, hexachlórbenzén, mirex, PCB a toxafén) 
2.	obmedzenie používania látok v Prílohe II (DDT, hexachlórcyklohexán, PCB) 
Predchádzajúce ustanovenia sa nevzťahujú na množstvá látok, používané v laboratórnom výskume alebo ako referenčné látky. 
3.	zníženie celkových emisií látok uvedených v Prílohe III (PAH, dioxíny a furány, hexachlórbenzén) uplatnením emisných limitov podľa Prílohy IV a najlepších dostupných techník pre nové stacionárne zdroje (Príloha V) do dvoch rokov a pre jestvujúce stacionárne zdroje do ôsmich rokov od nadobudnutia platnosti protokolu 
4.	riadenie dovozu a vývozu látok podľa prílohy I 
5.	prijatie účinných opatrení na zníženie emisií z mobilných zdrojov
6.	do šiestich mesiacov od nadobudnutia platnosti protokolu pripraviť stratégiu plnenia záväzkov, vyplývajúcich z protokolu.

Pozícia Slovenskej republiky

K bodu 1. a 2. 
Slovenská republika nevyrába ani jednu z dvanástich perzistentných organických látok uvedených v Prílohe I,  ani hexachlórcyklohexán, uvedený v prílohe II. V minulosti sa aj u nás používali niektoré látky, napr. ako účinné zložky prípravkov na ochranu rastlín v poľnohospodárstve a ako priemyselné chemikálie. Ku dnešnému dňu ani jedna z týchto látok nie je registrovaná ako účinná látka na ochranu rastlín. Ich dovoz je zakázaný  podľa vyhlášky Ministerstva pôdohospodárstva SR č. 33/1999 Z. z. k zákonu č. 285/1995 Z. z., s výnimkou toxafénu, ani ten sa však na Slovensku nepoužíva. Vyhláška Ministerstva hospodárstva SR č. 401/2001 Z. z. o podrobnostiach o postupe pri dovoze alebo vývoze vybraných nebezpečných chemických látok a vybraných nebezpečných chemických prípravkov, ktorých uvedenie na trh je obmedzené pre ich účinky na život a zdravie ľudí a na životné prostredie a o podrobnostiach o postupe pri dovoze alebo vývoze vybraných nebezpečných chemických látok a vybraných nebezpečných chemických prípravkov, ktoré sú predmetom predbežného súhlasu po predchádzajúcom ohlásení, (pripravená v zmysle nariadenia Rady 2455/92/EHS, nariadenia Rady 3135/94/ES, nariadenia Rady 1492/96/ES a nariadenia Rady 2247/98/ES, ktoré zapracovávajú rozhodnutia UNEP/FAO (IRPTC)) upravuje problematiku uvedenia na trh vybraných nebezpečných látok a vybraných nebezpečných chemických prípravkov, uvedených v prílohe I a II protokolu, vrátane toxafénu, (okrem chemickej látky mirex, ktorej používanie ako účinnej látky v prípravkoch na ochranu rastlín zakazuje vyhláška Ministerstva pôdohospodárstva č. 33/1999 Z.z). Zoznam látok, ktoré spadajú do pôsobnosti vyhlášky 401/2001 Z. z. bol vydaný výnosom Ministerstva hospodárstva SR z 21. septembra 2001 pod číslom 7/2001. Problematiku výroby a používania chemických látok a prípravkov rieši tiež zákon č. 272/1994 Z. z. o ochrane zdravia ľudí v znení neskorších predpisov a vyhláška MH SR č. 67/2002 Z. z., ktorou sa vydáva zoznam vybraných chemických látok a vybraných chemických prípravkov, ktorých uvedenie na trh a používanie je obmedzené alebo zakázané. 
	
Podľa Prílohy II sa vyžaduje vylúčenie používania polychlórovaných bifenylov v zariadeniach (napr. transformátory, kondenzátory alebo iné schránky, obsahujúce zásobu kvapalín) pre krajiny s transformujúcou sa ekonomikou do roku 2015, (zariadenia s obsahom PCB viac ako 5 dm^3 a s koncentráciou  0,05%), resp. do roku 2020 (všetky zariadenia s obsahom PCB a iné kvapaliny, obsahujúce PCB v koncentrácii  0,005%). Smernica EÚ č. 96/59/EC zo 16. 9. 1996 pre likvidáciu  zariadení s obsahom PCB väčším ako 5 dm^3 a s koncentráciou  0,05% stanovuje ako termín splnenia rok 2010. Podľa doterajších skúseností možno predpokladať, že nasledujúce desaťročné obdobie je dostatočné pre likvidáciu menších zariadení a iných kvapalín s nižšou koncentráciou. Z uvedeného vyplýva, že Slovenská republika v rámci procesu pridruženia k EÚ splní povinnosti, týkajúce sa PCB, skôr ako to vyžaduje protokol.

K bodu 3.
Príloha III protokolu určuje emisné limity pre dioxíny a furány: 0,1 ng TE/m^3 pre spaľovanie tuhého komunálneho odpadu,  0,2 ng TE/m^3 pre spaľovanie tuhého zdravotníckeho odpadu a 0,5 ng TE/m^3 pre spaľovanie nebezpečného odpadu (TE – toxický ekvivalent v porovnaní s 2,3,7,8-tetrachlórdibenzo-para-dioxín). Tieto emisné limity sa majú uplatňovať pre nové zdroje do dvoch rokov od nadobudnutia platnosti protokolu a pre jestvujúce zdroje do ôsmich rokov od nadobudnutia platnosti protokolu. Nariadenie vlády Slovenskej republiky č. 92/1996 Z. z. v znení neskorších predpisov (nariadenie vlády č. 473/2000 Z. z. a vyhláška Ministerstva životného prostredia SR č. 474/2000 Z. z.) určuje emisný limit pre dioxíny a furány bez ohľadu na typ spaľovaného tuhého odpadu na 0,1 ng TE/m^3, a to pre nové zdroje od 1. 1. 2002 a pre jestvujúce zdroje najneskôr od 1. 1. 2007, čo je menej ako osem rokov od nadobudnutia platnosti protokolu.
Uplatňovanie najlepších dostupných techník pri povoľovaní nových zdrojov podľa čl. 3, ods. 5, písm. b(i) protokolu už vyžaduje aj súčasná slovenská legislatíva (zákon o ochrane ovzdušia č.478/2002 Z. z., paragraf 18, ods. 3, paragraf 22, ods. 2) a táto požiadavka bude uvedená aj v pripravovanom zákone o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania, ktorý má nadobudnúť účinnosť v roku 2003.

K bodu 4.
Slovenská republika je stranou zmluvnou Bazilejského dohovoru o riadení pohybu nebezpečných odpadov cez hranice štátov a ich zneškodňovaní. Ustanovenia podľa tohto dohovoru plne postačujú pre potreby plnenia protokolu (čl. 3, ods. 1, písm. b(i) a (ii)).

K bodu 5.
Požiadavky na mobilné zdroje podľa protokolu sú menej prísne ako v súčasnosti platná slovenská legislatíva týkajúca sa emisií z mobilných zdrojov. 

K bodu 6.
Slovenská republika v rámci projektu „Počiatočná pomoc Slovenskej republike pri plnení záväzkov Štokholmského dohovoru“ financovaného z Globálneho fondu životného prostredia GEF a v spolupráci s Rozvojovým programom OSN (United Nations Development Programme – UNDP) ako implementačnou agentúrou pripravuje akčný plán pre Štokholmský dohovor. Tento má predovšetkým obsahovať hodnotenie súčasných a predpokladaných únikov a vypúšťania 12 POP (upravených dohovorom) do životného prostredia podľa kategórií zdrojov, hodnotenie účinnosti opatrení, ktoré strana prijala pre účely riadenia týchto únikov a vypúšťania, stratégiu, kroky, smerujúce k vzdelávaniu a povinnosť každých päť rokov akčný plán aktualizovať. Splnenie tejto povinnosti nebude pre SR problematické, vzhľadom na relatívnu dostupnosť potrebných údajov. Vzhľadom na to, že z látok, ktorými sa zaoberá protokol na rozdiel od dohovoru (chlórdecon, hexachlórcyklohexán, hexabrómbifenyl a polycyklické aromatické uhľovodíky – PAH) sú pre SR významné len PAH, rozšírením akčného plánu o túto skupinu látok sa splní povinnosť prípravy stratégie.

***
Uvedený prehľad potvrdzuje, že väčšinu základných povinností, ktoré protokol zakladá, Slovenská republika už plní. Plnenie povinností protokolu nespôsobí osobitné problémy, ani nevyvolá potrebu vynaložiť významnejšie náklady, ktoré by inak nebolo potrebné vynaložiť, najmä ak vezmeme do úvahy naše úsilie o aproximáciu právneho poriadku SR s právnym poriadkom Európskych spoločenstiev a EÚ.
Vykonávanie protokolu si vyžiada spoluprácu viacerých rezortov (hospodárstva, pôdohospodárstva, dopravy, zdravotníctva a životného prostredia). V súčasnosti jestvuje Medzirezortný riadiaci výbor k problematike POP, ktorého hlavnou úlohou je koordinovanie plnenia záväzkov, vyplývajúcich z protokolu. 
Prijatie a implementácia Protokolu o perzistentných organických látkach nebude vyžadovať vynaloženie prostriedkov zo štátneho rozpočtu nad rámec prostriedkov, ktoré sa budú musieť vynaložiť skôr z iných dôvodov (vstup do EÚ).
Prijatie protokolu nebude mať finančný a ekonomický vplyv a vplyv na zamestnanosť, preto sa táto doložka nevyhotovuje. 
Vláda SR v uznesení č. 32/2000 z 19. januára 2000 uložila v bode B.1. ministrovi životného prostredia SR predložiť jej protokol na prijatie alebo schválenie. Predložený protokol je medzinárodnou zmluvou vládnej povahy, keďže nie je medzinárodnou zmluvou podľa čl. 7 odsek 4 a odsek 5 Ústavy SR, avšak zároveň svojím významom presahuje rámec pôsobnosti ministerstva či ústredného orgánu štátnej správy, na čele ktorého je člen vlády. Vzhľadom na vyššie uvedenú skutočnosť sa nepredkladá protokol do NR SR.
Na základe uvedených skutočností navrhujeme vláde SR súhlasiť s prijatím tohto protokolu.