Analýza platnej právnej úpravy hospodárskej súťaže z hľadiska jej súladu s článkom 55 ods. 1 a 2 Ústavy Slovenskej republiky a právom ES/EÚ, s dôrazom na vyhodnotenie účinnosti pôsobenia platných protimonopolných nástrojov v praxi

	Vláda SR uložila Protimonopolnému úradu  SR vypracovať analýzu platnej právnej úpravy hospodárskej súťaže z hľadiska jej súladu s článkom 55 ods. 1 a 2 Ústavy SR a právom ES/EÚ, s dôrazom na vyhodnotenie účinnosti pôsobenia platných protimonopolných nástrojov v praxi. 

	V súlade s danou úlohou Protimonopolný úrad SR predkladá vláde SR nasledovné spracovanie predmetnej úlohy.

	Čl. 55 ods. 1 Ústavy SR zakotvuje, že hospodárstvo Slovenskej republiky sa zakladá na princípoch sociálne a ekologicky orientovanej trhovej ekonomiky.

	Trhová ekonomika je založená na systéme slobodného podnikania a voľnej súťaže. Funguje prostredníctvom trhového mechanizmu, t.j. procesu, v ktorom vstupuje do interakcie ponuka a dopyt, pričom výsledkom je trhová cena. 
	Základom trhovej ekonomiky je fungujúca hospodárska súťaž, k ochrane a podpore ktorej sa Slovenská republika zaviazala v článku 55 ods. 2 Ústavy SR. Ústava odkazuje v tejto súvislosti ďalej na zákon, ktorý upraví podrobnosti pre túto oblasť. Takýmto zákonom je dnes zákon č. 136/2001 Z.z o ochrane hospodárskej súťaže a o zmene a doplnení zákona Slovenskej národnej rady č. 347/1990 Zb. o organizácii ministerstiev a ostatných ústredných orgánov štátnej správy Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov v znení neskorších predpisov.
	Ústava SR zakotvuje trhovú ekonomiku s rešpektovaním sociálnych a ekologických atribútov. Štát v záujme plnenia svojich funkcií v oblasti sociálnej, zdravotníckej, kultúrnej a pod. zasahuje do trhu. Ale základným mechanizmom na zabezpečenie ekonomických rovnováh je fungovanie trhu a konkurencie. Sociálna orientácia ekonomiky vychádza z princípu solidarity, na ktorom je založené financovanie zdravotníctva, školstva, podpora v nezamestnanosti, poskytovanie sociálnych dávok a pod. Ekologickou orientáciou ekonomiky sa chápe ochrana životného prostredia  v záujme trvalo udržateľného rozvoja. Štát napr. podporuje a reguluje plynofikáciu, budovanie čističiek odpadových vôd a pod. Ekonomicky pôsobí štát v tomto smere prostredníctvom daní, poplatkov, či sankcií za porušovanie právnych predpisov na ochranu životného prostredia.

	Fungujúci trh je efektívny nástroj na tvorbu materiálnych statkov a je základným predpokladom každej vyspelej ekonomiky. Podniky v snahe maximalizovať svoje zisky sa musia snažiť o uspokojenie potrieb spotrebiteľov, ktorí rozdeľujú svoj disponibilný rozpočet tak, aby maximalizovali svoj prospech. Práve konkurenčný tlak umožňuje optimálnu alokáciu zdrojov a teda najlepšie zhodnocovanie zdrojov, ktoré má daná ekonomika k dispozícii. Z pohľadu praktickej hospodárskej politiky sa niekedy javí, že trh sa nespráva ideálne, dochádza k trhovým zlyhaniam (napr. nedostatok konkurenčného tlaku, existencia verejných statkov, externalít, neúplné informácie, niekedy aj nezamestnanosť, inflácia, nerovnováha). Súťažná politika rieši obmedzenie konkurenčných tlakov, iné zlyhania môže riešiť štát prostredníctvom svojich ďalších politík a  iných nástrojov, ako napr. už vyššie uvedené sociálne dávky pre obyvateľov, ktorí bez svojej viny nie sú spôsobilí zapojiť sa do pracovného procesu, resp. rôznymi opatreniami na podporu ochrany životného prostredia. Viaceré skúsenosti potvrdzujú, že regulačné zásahy nie vždy zlepšia situáciu pre spotrebiteľa, preto sa pred ich zavedením robia dopadové štúdie, ktoré by bolo potrebné aj v SR viac využívať.

	Zákon o ochrane hospodárskej súťaže rieši jeden typ zlyhaní vyvolaný nedostatkom konkurenčného tlaku. Je však potrebné uviesť, že v prípadoch, ak sa ani v strednodobom horizonte nepredpokladá vytvorenie konkurenčných podmienok na niektorých špecifických trhoch (spravidla v sieťovo viazaných odvetviach), sú kompetencie zverené špecifickým sektorovým regulátorom.

	Sociálny a ekologický aspekt ekonomiky, v zmysle vyššie uvedeného, preto nie je možné riešiť prostredníctvom nástrojov imanentných pre oblasť hospodárskej súťaže. Právomoci súťažnej inštitúcie, procesná stránka a nástroje sú nastavené na riešenie „štandardných“ protisúťažných praktík a kontrolu koncentrácií, preto sledovanie iných cieľov sa nedá efektívne zabezpečiť cez súťažnú legislatívu.

             Efektívna hospodárska súťaž, tak ako je vnímaná všade vo svete, však jednoznačne prispieva k napĺňaniu cieľa sociálne orientovanej ekonomiky. Konkurenčný tlak spôsobuje, že sa i) maximalizuje nielen prospech spotrebiteľa (consumer welfare), ale aj prospech pre celú spoločnosť (social welfare), ii) zabezpečuje efektívna alokácia zdrojov (alokačná efektívnosť), teda produkovanie maximálnych  výstupov, pre ktoré má ekonomika potenciál, pretože v konkurenčnom prostredí každý výrobný faktor smeruje k takému využitiu, kde je marginálna produktivita najvyššia, iii) rast produktivity (produkčná efektívnosť) – vyrába sa pri najnižších nákladoch, potláča sa plytvanie vo výrobe, podnecujú sa účinnejšie výrobné spôsoby, ako aj iv) dynamická efektívnosť, teda tlak na inovácie, vytváranie nových produktov a trhov, čo je jednoznačne v prospech spotrebiteľa.

	Rozvinuté konkurenčné prostredie láka nových podnikateľov k vstupu na trh, čo vytvára nové pracovné miesta a prináša viac možností zamestnať sa. Vyššia zamestnanosť následne prispieva k celkovému rozvoju ekonomickej a životnej úrovne obyvateľstva. Základným cieľom ochrany hospodárskej súťaže je podpora hospodárskeho rozvoja v prospech spotrebiteľov. Boj firiem o zákazníka prináša  kvalitnejšie výrobky a služby za nižšie ceny. Rivalita firmy núti investovať do výskumu a vývoja, výsledkom čoho sú nové produkty a technológie. Najzreteľnejšie môžeme efekty súťaže sledovať na liberalizovaných trhoch, keď sa trhy ovládané monopolom postupne otvárajú a menia na konkurenčné prostredie, nesúc so sebou benefity pre spotrebiteľov.

	Viac ako storočné uplatňovanie súťažných zákonov vo svete jasne preukázalo, že tak, ako sú v súčasnosti nastavené a implementované pravidlá hospodárskej súťaže predstavujú účinný nástroj ochrany spotrebiteľa. 

	Spoločnosti sa samozrejme snažia uniknúť spod súťažného tlaku a dopúšťajú sa protisúťažného správania, ktoré prináša výhody iba samotným účastníkom protisúťažného správania a predstavuje vážne poškodenie súťaže s  negatívnym dopadom na konečného spotrebiteľa, ako aj na celú ekonomiku.

	Predovšetkým protisúťažné správanie dominantných hráčov na trhu a uzatváranie kartelových dohôd podnikateľmi prináša vážne poškodenie súťaže a tým aj odňatie prospechu spotrebiteľom, ale častokrát poškodzuje celé ekonomické odvetvia.

	Protimonopolný úrad SR má efektívne nástroje na zásahy voči takémuto protisúťažnému správaniu podnikateľov.

	Úrad tiež cez kontrolu koncentrácií chráni spotrebiteľa pred vytváraním takých trhových štruktúr, ktoré by cez silné trhové pozície mohli viesť k zneužívajúcim praktikám. 

	Jednou z kľúčových úloh protimonopolných úradov je kontrola správania sa dominantných hráčov. Mnohokrát už samotná vedomosť podnikateľov, že na určitom trhu je dominantný podnikateľ, zneužívajúci svoje postavenie, predstavuje pre konkurenciu bariéru vstupu na trh a na taký trh odmietajú vstúpiť. Protisúťažné správanie dominantného podnikateľa môže mať dve podoby. Prvá z nich, svojou povahou menej závažná, má vykorisťovateľský charakter. Dominantný hráč môže vykorisťovať svojich odberateľov, resp. spotrebiteľov, čo by si nemohol dovoliť v prípade, keby nemal ekonomickú silu, ktorá mu dovoľuje správať sa úplne nezávisle, či už na svojich konkurentoch, odberateľoch alebo spotrebiteľoch. Vykorisťovateľské praktiky dominantného podnikateľa majú priamy dopad na spotrebiteľa, keď dominantný hráč získava tzv. „rentu“ na úkor spotrebiteľov. 

	Druhá, závažnejšia podoba protisúťažného správania dominanta, má charakter vylučovací. Dominantný hráč rôznymi typmi správania (odmietnutie dodávať produkty, ukladanie neprimeraných obchodných podmienok a pod.), častokrát komplexnými stratégiami, úplne vylúči konkurenciu z trhu, resp. jej prístup na trh značne obmedzí. 
	V súčasnosti najzávažnejšou úlohou protimonopolných úradov v rámci Európskej únie, ako aj samotnej Európskej komisie, je boj proti kartelom. Tajné dohody konkurentov na trhu chránia ich vlastné individuálne záujmy a ich pozície na trhu. Konkurenti koordinujú ceny alebo iné výstupy na trhu za účelom zvyšovania svojho zisku. Takéto správanie nemôže priniesť žiaden úžitok pre spotrebiteľa, práve naopak. Dochádza k obohateniu účastníkov kartelu tak, že títo si ponechajú rozdiel medzi hodnotou predaja produktov, ktoré sú predmetom kartelovej dohody a predajom rovnakého produktu v konkurenčnom prostredí. Štúdia OECD priniesla zistenie, že umelé navýšenie cien v dôsledku takýchto zakázaných protisúťažných dohôd môže predstavovať až 50%. 
	Protimonopolný úrad SR za roky svojej pôsobnosti vydal viacero rozhodnutí, na základe ktorých sa viditeľne zlepšili podmienky konkurenčného prostredia v konkrétnych oblastiach. 
	Protimonopolný úrad SR štandardne, ako všetky súťažné inštitúcie, zasahuje iba ex post, teda voči správaniu, ku ktorému už došlo, na rozdiel od regulačných úradov s politikou ex ante, ktoré prijímajú opatrenia zabezpečujúce situáciu na trhu pro futuro. 
	Pokiaľ ide o legislatívu ES/EÚ, súčasná slovenská súťažná právna úprava je plne harmonizovaná s európskym právom. Z veľkej časti bola harmonizácia slovenského súťažného práva zabezpečená ešte pred vstupom SR do EÚ, keďže pre uzavretie negociačnej kapitoly Hospodárska súťaž to bolo absolútne nevyhnutnou podmienkou. Následne novela účinná od mája 2004 zabezpečila úplnú harmonizáciu nášho súťažného práva s právom európskym, čo bolo zasa nevyhnutnou podmienkou vstupu SR do EÚ.
	Budovanie jednotného európskeho trhu vyžaduje, aby aj v oblasti ochrany hospodárskej súťaže platili vo všetkých členských krajinách konzistentné pravidlá. Dnes v princípe existuje jednotná hmotnoprávna súťažná úprava vo všetkých krajinách EÚ, ktorá je vo svojej podstate totožná s právom, ktoré aplikuje Európska komisia v rámci svojich konaní. 

	Vstup SR do EÚ priniesol významné zmeny v činnosti a kompetenciách Protimonopolného úradu SR. Jednou z nich je, že úrad v určitých prípadoch posudzuje správanie podnikateľov nielen podľa slovenského práva, ale aj podľa práva európskeho - komunitárneho. Úrad pri svojom rozhodovaní aplikuje priamo relevantné články Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva (čl. 81 a čl. 82). V týchto prípadoch musí postupovať rovnako, ako pri jeho aplikácii postupuje Európska komisia a musí konať v súlade s judikatúrou európskych súdov, ktorá sa na túto oblasť vzťahuje. Je neprípustné sa od nej odkloniť. Aj v prípadoch, keď úrad aplikuje iba slovenské súťažné právo, t.j. zákon č. 136/2001 Z.z. v platnom znení, nemôže ani tento aplikovať odlišne bez zreteľa na európske právo. Návrhy rozhodnutí, kde úrad aplikuje aj čl. 81 a 82 Zmluvy sú konzultované s Európskou komisiou. Z uvedeného vyplýva aj povinnosť plnej harmonizácie národnej a komunitárnej súťažnej právnej úpravy. Deliaca čiara medzi tým, či v danom prípade aplikujeme slovenské alebo európske právo je v  tom, či správanie podnikateľov, ktoré úrad posudzuje, môže ovplyvniť vzájomný obchod medzi členskými štátmi únie. Ak áno, musí úrad vždy aplikovať aj právo európske. Právne a ekonomické posúdenie prípadu musí byť vždy rovnaké, či už je aplikované slovenské alebo európske právo. Je to nevyhnutné preto, aby existovala právna istota. Podnikateľ dnes vie predvídať, ako bude jeho správanie posudzované bez ohľadu na to, či jeho vec posudzuje Európska komisia alebo slovenský úrad. Úrad je dnes tiež aktívnou súčasťou siete európskych súťažných orgánov, a to na základe nariadenia Rady ES č. 1 z roku 2003. Jeho aktívna účasť v tejto štruktúre by bola nemysliteľná, keby slovenské právo nebolo plne harmonizované s právom komunitárnym, a to napr. v procese alokácie prípadov tej súťažnej inštitúcii v rámci Európskej únie, ktorá je na jeho riešenie najvhodnejšia.

	Je treba konštatovať, že odchýlky národného súťažného práva od komunitárneho práva Európska komisia vníma negatívne. 

	Akékoľvek zmeny v zákone o ochrane hospodárskej súťaže by v súčasnosti mohli ísť nad rámec toho, čo je štandardnou súčasťou komunitárneho súťažného práva, ako aj nad rámec úpravy súťažného práva v iných členských štátoch. Takýto stav je nežiaduci najmä z pohľadu dosahovania spoločného cieľa všetkých členských krajín, a to vybudovania a uplatňovania jednotných pravidiel na jednotnom európskom trhu, ku ktorému sa SR pristúpením k Zmluve o založení ES zaviazala.
	
	 Úrad v súčasnosti disponuje štandardnými kompetenciami na vynútenie súťažného práva slovenského, ako aj komunitárneho v prípade, že má kompetenciu ho aplikovať a následne na  zabezpečenie konkurenčného prostredia. Kompetencie Protimonopolného úradu SR sú porovnateľné s kompetenciami, ktoré má Európska komisia a súťažné inštitúcie ostatných členských štátov.

	Efektívnym nástrojom na nápravu súťažných deformácií z pohľadu represívneho, ako aj z pohľadu preventívneho, je uloženie sankcie. Protimonopolný úrad SR je oprávnený uložiť porušovateľovi zákona pokutu až do 10% z jeho obratu. V prípade, že podnikateľ nerešpektuje rozhodnutie Protimonopolného úradu SR je úrad oprávnený uložiť mu ďalšiu pokutu, a to opätovne do výšky 10% z obratu, ktorá vzhľadom na potrebu vynútenia rešpektovania zákonného stavu je vždy vyššia ako prvá uložená pokuta. V prípade nezaplatenia pokuty úrad uloží podnikateľovi povinnosť platiť penále vo výške 0,1 % z dlžnej sumy za každý deň omeškania. V prípade posudzovania koncentrácii môže úrad uložiť rôzne podmienky a povinnosti nevyhnutné na zabezpečenie udržania efektívnej súťaže na trhu, na ktorom dochádza k ekonomickému spájaniu podnikateľov. Od poslednej novely, vyvolanej potrebou harmonizácie slovenského zákona s komunitárnym právom, Protimonopolný úrad SR disponuje významnými kompetenciami najmä v súvislosti s výkonom inšpekcií. Inšpekcie sú jedným z najvýznamnejších nástrojov získavania dôkazov na preukázanie najzávažnejších súťažných porušení, predovšetkým kartelových dohôd, v čase keď podnikatelia vysoko sofistikovane svoje protiprávne aktivity utajujú. Kompetencie, ktoré priniesla posledná novela sú tiež nevyhnutné v prípadoch, keď úrad asistuje pri výkone právomoci Európskej komisie na území Slovenskej republiky.	

	  Zákonnosť postupov Protimonopolného úradu SR je pritom garantovaná dvojinštančným súdnym prieskumom, ktorému rozhodnutia Protimonopolného úradu SR podliehajú.