Informácia zástupcov SR v Konvente o budúcnosti Európy
o doterajšom priebehu diskusie

Diskusia o budúcnosti Európskej únie predstavuje proces, ktorý by mal Európsku úniu priviesť ku komplexnej reforme jej súčasného inštitucionálneho a právneho rámca. Vyvolaná bola najmä dvoma paralelne prebiehajúcimi procesmi – pokračujúcou globalizáciou a rozširovaním EÚ. V deväťdesiatych rokoch bolo čoraz viac zrejmé, že existujúca architektúra EÚ nezodpovedá spomínaným výzvam. Čiastkové zmeny nasledujúce v krátkom slede (Maastricht, Amsterdam, Nice) situáciu neriešili, naopak ju čoraz viac komplikovali.
Politickým impulzom pre diskusiu o budúcnosti EÚ sa stal predovšetkým známy prejav nemeckého ministra zahraničných vecí Joschku Fischera na Humboldtovej univerzite dňa 12. mája 2000. Nasledoval rad prejavov európskych štátnikov, ktorý vyústil do prijatia deklarácie o budúcnosti EÚ na summite v Nice (6.-11. decembra 2000). Deklarácia z Nice rámcovo stanovila štyri základné témy diskusie:
–	zjednodušenie Zakladajúcich zmlúv EÚ,
–	štatút Charty základných práv EÚ,
–	postavenie národných parlamentov v európskej architektúre,
–	deľba kompetencií medzi EÚ a členskými štátmi.
Deklarácia súčasne vyzvala členské, ako aj kandidátske krajiny na intenzifikáciu diskusie o budúcnosti.
Diskusia o budúcnosti EÚ na celoeurópskej úrovni nebola formalizovaná a až do decembra 2001 prebiehala viac-menej len v rámci jednotlivých štátov. Zlomovým bodom sa stala Deklarácia prijatá na summite v Laeken (14.-15.12.2001). Na jej základe bol vytvorený Konvent o budúcnosti Európy, ktorý diskusiu inštitucionalizoval. Jeho kreácia (ustanovujúce zasadnutie 28. februára 2002) bola inšpirovaná pozitívnymi skúsenosťami s činnosťou konventu, ktorý pripravil text Charty základných práv EÚ. Deklarácia z Laeken zároveň prehĺbila diskusiu, keď okruhy témy rámcovo stanovené deklaráciou z Nice konkretizovala a rozšírila. 
Konvent o budúcnosti Európy začal svoju činnosť v Bruseli 28. februára 2002. Pre SR ako kandidátsku krajinu bolo dôležité, že do jeho činnosti sú zapojení aj zástupcovia kandidátskych krajín a to pri rovnocennej účasti s členskými štátmi  - 1 zástupca vlády a 2 zástupcovia národných parlamentov. Okrem plenárnych zasadnutí Konventu bolo vytvorených 10 pracovných skupín, ktoré ukončili svoju činnosť koncom minulého roka predložením konkrétnych návrhov reformy únie plénu Konventu (závery pracovných skupín, aj s predbežnou pozíciou MZV k nim, sú zhrnuté v tretej časti materiálu). V súčasnosti končí svoju činnosť pracovná skupina č.11 - Sociálna Európa – jej záverečná správa bude prerokovaná počas 15. zasadnutia pléna 6.-7.2.2003.
Očakávaným výstupom činnosti Konventu by mal byť návrh novej (ústavnej) zmluvy. Charakter tohoto textu však ešte nie je úplne jasný. Zatiaľ bol predsedníctvom Konventu predložený len predbežný návrh štruktúry ústavnej zmluvy (viď príloha č.2). Ideálny variant predpokladá vypracovanie konzistentného textu novej (ústavnej) zmluvy. Nie je ale možné vylúčiť ani verziu, ktorá by obsahovala alternatívne návrhy a konečné rozhodnutie by ponechala na medzivládnu konferenciu.
Konvent disponuje len odporúčacím mandátom, a teda jeho závery nebudú záväzné pre následnú medzivládnu konferenciu. Vzhľadom na reprezentatívne zloženie Konventu však možno očakávať, že výsledný dokument bude mať veľkú politickú váhu. Bude to platiť najmä v prípade, že sa podarí vypracovať vyššie spomínaný konzistentný návrh ústavnej zmluvy.
Témou, zatiaľ posledného, 14. zasadnutia Konventu o budúcnosti Európy (20.-21.1.2003) bola diskusia k reforme inštitúcií únie. Jej priebeh z veľkej časti určoval nedávno zverejnený spoločný návrh francúzskeho prezidenta J. Chiraca a nemeckého kancelára G. Schrődera. Myšlienka voleného predsedu Európskej rady na dlhšie obdobie vyvolala veľmi rôznorodé reakcie. Je zrejmé, že tento návrh bude dlhodobo rezonovať v ďalšom priebehu diskusie o budúcej podobe únie. Paralelne na otázke reformy inštitúcií EÚ pracovalo aj MZV SR. Pracovná skupina konventu pripravila predbežný návrh pozície SR v inštitucionálnych otázkach. Táto pozícia aj s konfrontáciou s francúzsko-nemeckým návrhom bola aktuálne zaradená ako druhá časť tohoto dokumentu.
Slovenskou odpoveďou na výzvu z Nice bolo vytvorenie Národného konventu o európskej budúcnosti Slovenska. Idea Národného konventu bola po prvýkrát prezentovaná už 13. decembra 2000, bezprostredne po skončení summitu v Nice, počas kolokvia Konrad Adenauer Stiftung, kde štátny tajomník MZV SR Ján Figeľ vyjadril želanie, aby aj z pohľadu Slovenska vzniklo zoskupenie ľudí angažovaných a presvedčených nielen o potrebe diskusie, ale aj prípravy na vážne európske spoločné úlohy.
Ambíciou Národného konventu bolo a je iniciovať a formovať celonárodnú diskusiu vo vyššie uvedených otázkach, ktoré vzhľadom na naše integračné ambície majú bezprostredný dosah na štátne záujmy. Preto sa aj pri zložení Národného konventu prihliadalo na čo možno najreprezentatívnejšie zastúpenie celého spektra našej spoločnosti. Národný konvent tvoria predstavitelia politických strán, akademickej obce, predstavitelia cirkví, záujmových združení, odborov, obecných a regionálnych zastúpení, ako aj mimovládnych organizácií.
Do dnešného dňa sa uskutočnilo 5 zasadnutí Národného konventu (vyhlásenia zo zasadnutí Národného konventu – viď príloha č. 1) a tri tzv. “minikonventy” – stretnutia na expertnej úrovni k užšie špecifikovaným témam. Nový rozmer pôsobenia získal Národný konvent po tom, čo bol vytvorený Konvent o budúcnosti Európy (viď nižšie). 
Ustanovujúce zasadnutie Národného konventu sa za účasti predsedu NR SR J. Migaša konalo 14.5.2001. Členovia Národného konventu sa dohodli, že okrem štyroch tém zadefinovaných v Deklarácii o budúcnosti EÚ prijatej na summite v Nice budú ich spoločné úvahy smerovať k zodpovedaniu základných otázok o postavení EÚ vo svete v čase globalizácie, o ďalšom prehlbovaní integrácie, o transparentnosti a demokratickej legitimite únie a jej inštitúcií, o vzťahoch a spolupráci s krajinami, ktoré ostanú mimo únie.

Druhé zasadnutie Národného konventu sa uskutočnilo 1.10.2001. V jeho úvode vystúpil  predseda vlády SR M. Dzurinda s prejavom, v ktorom zdôraznil potrebu jasnej predstavy Slovenska o svojom budúcom postavení v rozšírenej EÚ pri dosiahnutí čo najširšieho politického a spoločenského konsenzu. Účastníci druhého zasadnutia Národného konventu vyzvali EÚ, aby k rozhovorom o podobe budúcej Európy prizvala ako rovnocenných partnerov aj kandidátske krajiny. Ďalej sa zhodli na tom, že budúce usporiadanie EÚ má umožniť jej efektívnejšie fungovanie. Únia by mala nájsť zhodu v tom, čo chce v budúcnosti robiť spoločne a čo na úrovni členských štátov. Národný konvent podporil vypracovanie Európskej ústavnej zmluvy, ktorá by sa stala základom budúceho európskeho politického a právneho usporiadania. Za nevyhnutnú súčasť takejto zmluvy považuje Chartu základných práv EÚ, prijatú na summite v Nice.  Členovia Národného konventu sa vyslovili za posilnenie komunitárneho prístupu v činnosti európskych inštitúcií. Prijímanie európskej legislatívy by si malo vyžadovať schválenie nielen v Rade, ale aj v samotnom Európskom parlamente.

Tretie zasadnutie Národného konventu dňa 4.3.2002 otvoril prezident SR R. Schuster svojím vystúpením, v ktorom vyzdvihol nový trend v Európskej únii, ktorý sa odráža v snahe o priblíženie sa občanovi. V tejto oblasti hrajú významnú úlohu predovšetkým mimovládne organizácie, ktoré sa snažia osloviť občanov a sprostredkovať im aktuálne informácie v zrozumiteľnej forme. V ďalšom priebehu informovali zástupcovia NR SR v európskom konvente Irena Belohorská a Pavol Hamžík o priebehu inauguračného a následného prvého pracovného zasadnutia pléna Konventu o budúcnosti Európy v Bruseli dňa 28.2.2002. V druhej časti zasadnutia sa členovia Národného konventu venovali praktickým aspektom hľadania odpovedí na katalóg otázok prezentovaný v Laekenskej deklarácii. Opakovane zaznel apel na snahu o vytvorenie jednotného stanoviska k základným otázkam budúcnosti Únie a na lepšiu koordináciu formovania a presadzovania našich záujmov. V tejto súvislosti bolo navrhnuté vytvorenie expertných pracovných skupín k osobitným témam diskusie, do ktorých by boli prizývaní odborníci z príslušných rezortov a inštitúcií. 

Témou štvrtého zasadnutia Národného konventu dňa 8.7.2002 bola  bilancia vyše ročného fungovania tohoto celonárodného diskusného fóra s dôrazom na dialóg s občianskou spoločnosťou a zhodnotenie prvej etapy práce Konventu v Bruseli – fázy počúvania názorov. Na zasadnutí sa zúčastnil pán Alojz Peterle, reprezentant slovinského parlamentu v európskom Konvente a zároveň zástupca kandidátskych krajín EÚ v Prezídiu Konventu. A. Peterle poukázal na kľúčovú úlohu občianskej spoločnosti v procese zjednocovania Európy. Zapojenie občanov do hľadania odpovedí na Laekenské otázky je hlavný spôsob ako zmenšovať demokratický deficit a priepasť odcudzenia medzi inštitúciami únie jej občanmi.
Minister zahraničných vecí Eduard Kukan zrekapituloval prvý rok činnosti Národného konventu. Pri tejto príležitosti kriticky poznamenal, že aj keď bola úspešne vytvorená platforma pre celonárodnú diskusiu, nepodarilo sa ešte túto diskusiu preniesť do širokých  vrstiev spoločnosti. Je potrebné docieliť širokú diskusiu o nadnesených témach, aby sa konečná pozícia stala odrazom celospoločenského konsenzu. Minister vyzval zúčastnených, aby vo sfére svojej pôsobnosti iniciovali diskusné podujatia, o ktorých budú môcť informovať na zasadnutiach Národného konventu.

Začiatkom novej etapy práce Národného konventu o európskej budúcnosti Slovenska bolo jeho piate zasadnutie dňa 17.12.2002. Zasadnutie na tému “Návrh štruktúry ústavnej zmluvy EÚ a jeho dopad na fungovanie rozšírenej únie” odštartovalo etapu hľadania konkrétnych odpovedí na všetky otázky reformy únie a s tým súvisiacu prípravu na nadchádzajúcu medzivládnu konferenciu EÚ. Zasadnutie otvoril svojím zásadným prejavom predseda NR SR P. Hrušovský. Následne vo svojom vystúpení predseda Ústavného súdu SR J. Mazák poukázal na veľký politický význam návrhu ústavnej zmluvy. Nejde v ňom iba o ekonomickú prosperitu, ale mal by tvoriť súbor princípov nového európskeho spolužitia a spolupatričnosti. Vo svojom vystúpení sa vyslovil za zachovanie základných právomocí národného štátu v zjednotenej Európe. Je potrebné, aby procesy rozhodovania boli zjednodušené a ich legitimita postavená na princípoch subsidiarity a proporcionality. Vyhlásenie 5. zasadnutia načrtlo predbežnú pozíciu SR k otázke zjednodušenia právnej základne a inštitucionálneho rámca únie: príklon k zachovaniu polročného rotujúceho predsedníctva Európskej rady a Rady pre všeobecné záležitosti a vonkajšie vzťahy; zavedenie voleného predsedníctva v odborných radách na ročné obdobie; zefektívnenie existujúcich kontrolných mechanizmov a zlepšenie komunikácie medzi legislatívnou a exekutívnou mocou ako aj komunikácie s občanmi. Národný konvent vyjadril očakávanie, že Konvent o budúcnosti Európy vypracuje ucelený návrh ústavnej zmluvy EÚ, ktorý vytvorí predpoklad pre úspešný priebeh medzivládnej konferencie. Slovensko ako pristupujúca krajina EÚ trvá na svojej účasti na nadchádzajúcej medzivládnej konferencii v postavení plnoprávneho člena EÚ.
V súčasnosti je členom Národného konventu predložený na posúdenie súbor otázok týkajúcich sa záverov pracovných skupín Konventu o budúcnosti Európy. Vyhodnotenie ich odpovedí bude podkladom pre pripravované šieste zasadnutie národného konventu (začiatok marca 2003). 
Paralelne s činnosťou národného konventu iniciuje MZV SR bilaterálne aktivity s cieľom monitorovať pozície našich partnerov. Mimoriadne intenzívne sú tieto styky najmä s krajinami Vyšehrádskej štvorky a Beneluxu, čo je podmienené aj názorovou blízkosťou našich krajín ohľadne budúcej podoby EÚ. Bilaterálne styky prebiehajú od expertnej až po najvyššiu úroveň. Budúcnosť EÚ bola napr. jednou z hlavných tém rokovania počas stretnutia premiérov a ministrov zahraničných vecí V4 a Beneluxu v Trenčíne 24.-25. mája 2002.
Výsledky rokovania Konventu o budúcnosti Európy a Národného konventu o európskej budúcnosti Slovenska a poznatky z bilaterálnych konzultácií by sa mali stať základom pre formuláciu finálnej slovenskej pozície, ktorej predloženie na rokovanie vlády predpokladáme v druhej polovici marca 2003. 

Predbežný návrh pozície SR v kontexte francúzsko-nemeckého návrhu

1. Európska komisia (EK)
Francúzsko-nemecký návrh
Legitimitu EK treba zlepšiť, bez toho, aby sa ohrozila jej nezávislosť a autonómnosť. Preto sa predseda EK bude voliť Európskym parlamentom (EP) kvalifikovanou väčšinou svojich členov, následne sa táto voľba potvrdí Európskou radou (ER), ktorá prijme toto rozhodnutie kvalifikovanou väčšinou. Predseda EK zostaví kolégium komisárov, pričom bude brať ohľad na geografickú a demografickú rovnováhu. V náväznosti na súhlas EP vymenuje ER členov EK kvalifikovanou väčšinou. Komisia sa bude politicky zodpovedať EP a aj ER (podobný systém navrhla EK).
Predbežný návrh pozície SR  
•	EK je hnacia sila európskej integrácie a garant spoločných európskych záujmov. Je potrebné posilniť jej celkové postavenie, právomoci v oblasti exekutívy, ponechať jej výhradné právo iniciatívy v legislatívnej oblasti. 
•	Podporujeme voľbu predsedu EK v Európskom parlamente (s následným súhlasom ER), ktorá zabezpečí zvýšenie demokratickej legitimity EK. Obavy zo spolitizovania funkcie predsedu EK by mala odstrániť jeho voľba kvalifikovanou väčšinou v EP (napr. 3/5).
Pozn.: Podľa zmluvy z Nice 6 najväčších štátov má spolu 415 hlasov – po rozšírení bude pre dosiahnutie trojpätinovej väčšiny potrebný súhlas minimálne 7 krajín (ak si ČR a MR v prístupovej zmluve presadia zvýšenie počtu poslancov v EP na 22 – bude potrebný súhlas minimálne osem krajín) – tieto výpočty sú len abstraktné – vychádzajú z predpokladu, že by rovnako hlasovali všetky “veľké” krajiny únie a Holandsko. Okrem toho to vychádza z predpokladu, že poslanci EP budú hlasovať podľa národnej pozície a nie podľa straníckeho princípu.  
V súvislosti s obavami zo spolitizovania predsedu EK je zaujímavý aj pohľad na rozloženie politických síl v EP – v súčasnom EP by 3/5 väčšinu nedosiahla žiadna z frakcií. Bolo by ju možné dosiahnuť len spoločným hlasovaním dvoch najsilnejších skupín – ľudovcov a socialistov, ktoré však stoja na opačných stranách politického spektra. V inom prípade by si zvolenie predsedu EK trojpätinovou väčšinou poslancov EP v súčasnosti vyžadovali spoločné hlasovanie minimálne štyroch existujúcich frakcií v EP.
Kvôli stabilite komisie je potrebné, aby s odvolaním komisie súhlasili EP a aj ER;  (uvažujeme o možnosti odvolať individuálne členov komisie – EP by vyslovoval nedôveru predsedovi komisie a jednotlivým komisárom, s výnimku EER, ktorého by odvolávala ER)
Súčasťou komisie by sa mal stať aj “dvojklobúkový” Predstaviteľ EÚ pre zahraničnú politiku (European External Representative – EER), ktorého funkcia by vznikla zlúčením funkcií VP pre SZBP a komisára pre vonkajšie vzťahy. EER by bol volený Európskou radou a následne potvrdzovaný do funkcie Európskym parlamentom. Bol by z titulu svojej funkcie podpredsedom Komisie. Súčasne by prevzal od rotujúceho predsedníctva únie funkciu zastupovania únie navonok. Stal by sa tvárou “EÚ” vo svete. Predsedal by Rade pre vonkajšie vzťahy.
Vymedzenie kompetencií medzi predsedom komisie a EER. Predseda komisie by bol EER funkčne nadriadený. Existovala by však medzi nimi deľba pôsobnosti – EER by bol zodpovedný za zahraničnopolitické aspekty činnosti EK (politická zodpovednosť voči ER), predseda komisie by bol zodpovedný pre všetky ostatné oblasti pôsobnosti Komisie (politická zodpovednosť voči EP). 
Trváme na zachovaní princípu 1 krajina = 1 komisár.
2. Voľba predsedu (prezidenta) EÚ / predsedníctvo v Európskej rade
Francúzsko-nemecký návrh
Európska rada (ER), tak ako EK a Európsky parlament (EP) musí získať trvalé predsedníctvo. Vedenie ER sa musí vyznačovať kontinuitou, stabilitou a viditeľnosťou.
ER zvolí kvalifikovanou väčšinou svojho predsedu, ktorý by sa zodpovedal iba ER. Jeho hlavnými úlohami by mala byť príprava zasadnutí ER, predsedať jej a dohliadať na implementáciu jej záverov. Ďalej bude zastupovať EÚ navonok na úrovni stretnutí hláv štátov a predsedov vlád.  
Otázka dĺžky mandátu predsedu ER zostáva zatiaľ otvorenou. Bol by volený buď na 2,5 roka s možnosťou obnovenia mandátu na ďalšie dva roky alebo jednorazový mandát na päť rokov. Z návrhu tiež jednoznačne nevyplýva, či by mal byť zvoleným predsedom ER niektorý z úradujúcich predsedov vlád alebo hláv štátov. Týmto spôsobom sa odstráni šesťmesačné rotujúce predsedníctvo v ER.
Pozn.: “Prezidentský” model má podporu veľkých členských krajín, okrem Francúzska a Nemecka, aj Veľkej Británie, Španielska, Talianska a Švédska. Proti sa stavajú “malé” členské a pristupujúce štáty únie (Írsko, Portugalsko, Holandsko, Rakúsko, Maďarsko, Fínsko, Grécko, Litva, Estónsko, Česká republika, Cyprus, Slovensko), trvajúce na zachovaní rotujúceho predsedníctva ER.. Obidvom možnostiam je otvorené Dánsko. 
Predbežný návrh pozície SR 
V záujme spravodlivého rozdelenia úloh medzi všetky ČK EÚ je potrebné zachovať rotujúce predsedníctvo Európskej rady. Predsedníctvo Európskej rady predstavuje dôležitý nástroj identifikácie členských štátov s EÚ. Súčasne umožňuje členským štátom prinášať nové impulzy do politík EÚ. Voľba stáleho predsedu Európskej rady na dlhšie obdobie, ktorý by vykonával výlučne túto funkciu (nebol by zároveň členom ER, t.j. hlavou členského štátu alebo vlády) v sebe skrýva riziko vytvorenia nového mocenského centra v inštitucionálnej štruktúre EÚ. 
3. Predsedníctvo v sektorálnych radách
Francúzsko-nemecký návrh 
Predsedníctvo v Rade bude závisieť od formácie. Rade pre všeobecné záležitosti bude predsedať generálny tajomník Rady. Rade pre vonkajšie vzťahy bude predsedať minister zahraničných vecí EÚ. Rada pre ekonomiku a financie, Euroskupina a Rada pre JHA si zvolia spomedzi seba predsedu na dva roky. Predsedníctvo ostatných formácií Rady sa usporiada tak, aby sa členským krajinám umožnilo čo najviac možností podieľať sa na základe rovnoprávnej rotácie.
Svoje rozhodnutia by rada mala prijímať spravidla kvalifikovanou väčšinou. Bolo by dobré oddeliť exekutívne a legislatívne úlohy. V prípade plnenia legislatívnych úloh by mala rada zasadať verejne a v rámci spolurozhodovania s EP. 
Predbežný návrh pozície SR 
SR vo svojej doterajšej pozície uprednostňovala, aby Rade pre všeobecné záležitosti a vonkajšie vzťahy predsedal EER.
Pozn.: V kontexte posledných návrhov (Chirac-Schröder, reakcia Beneluxu na fr.-nem. návrh) sme pripravení pozitívne zvážiť rozdelenie tejto funkcie v zmysle, že Rade pre všeobecné záležitosti by predsedal predseda komisie a Rade pre vonkajšie vzťahy EER. Takéto riešenie by bolo tiež logickým dôsledkom deľby pôsobnosti medzi predsedom komisie a novokonštituovanou funkciou EER. 
V sektorálnych radách sme za zavedenie tímového predsedníctva na obdobie dlhšie ako je súčasných šesť mesiacov, pri zabezpečení rovnoprávnej rotácie všetkých krajín. Tým by sa dosiahla kontinuita činnosti sektorálnych rád a súčasne by to odbremenilo predsednícku krajinu od záťaže, ktorú predstavuje súčasný model predsedania vo všetkých radách.
Rady by pri výkone legislatívnych funkcií mali zásadne rozhodovať kvalifikovanou väčšinou podľa procedúry spolurozhodovania spolu s Európskym parlamentom v súlade s princípom otvorených dverí.  
4. Vonkajšie pôsobenie EÚ
Francúzsko-nemecký návrh
S cieľom zvýšiť koherenciu a zabezpečiť dôveryhodnosť a silu EÚ na medzinárodnej scéne, zlúčia sa funkcie VP SZBP a komisára pre vonkajšie záležitosti do jednej osoby a vznikne minister zahraničných vecí EÚ. Bude disponovať právom iniciatívy pri otázkach týkajúcich sa SZBP a viesť zasadnutia Rady pre vonkajšie vzťahy a obranu. ER vymenuje ministra zahraničných vecí EÚ v súlade s predsedom EK kvalifikovanou väčšinou.
Rozhodnutia v oblasti SZBP sa budú spravidla prijímať kvalifikovanou väčšinou, až na vojenskú a obrannú oblasť, kde zostane jednomyseľnosť. V prípade, že niektorá ČK argumentuje vitálnymi národnými záujmami proti rozhodnutiu, prebehnú rokovania s danou ČK tak, aby sa nakoniec v danej otázke mohlo prijať rozhodnutie kvalifikovanou väčšinou. 
Predbežný návrh pozície SR 
Zlúčením funkcií VP pre SZBP a komisára pre vonkajšie vzťahy by vznikla funkcia “dvojklobúkového” predstaviteľa EÚ – European External Representative (EER). EER by bol volený Európskou radou a následne potvrdzovaný do funkcie Európskym parlamentom. Bol by z titulu svojej funkcie podpredsedom Komisie. Súčasne by prevzal od rotujúceho predsedníctva únie funkciu zastupovania únie navonok. Stal by sa tvárou “EÚ” vo svete. Predsedal by Rade pre vonkajšie vzťahy.

5. Európsky parlament / národné parlamenty
Francúzsko – nemecký návrh
Akékoľvek rozhodnutie prijaté v Rade väčšinou automaticky zahŕňa spolurozhodovanie s EP.
FR a DE sú za racionalizáciu a zjednodušenie postupu prijímania rozpočtu EÚ, pričom by bolo dobré sa zamyslieť nad možnosťou, že by EP rozhodoval o časti alebo o všetkých príjmoch bez toho, aby to viedlo k celkovému daňovému zaťaženiu.
Predbežný návrh pozície SR 
Podporujeme posilnenie úlohy EP v oblasti európskej legislatívy  a štandardizáciu jeho postavenia v zmysle tradičného chápania postavenia parlamentov v Európe. Podporujeme rozšírenie spolurozhodovania EP v oblasti legislatívy, ktorý by sa mal stať všeobecným pravidlom európskej normotvorby (viď vyššie).
Sme pripravení podporiť voľbu predsedu komisie v EP kvalifikovanou väčšinou poslancov EP – 3/5 (bolo by to v súlade so súčasným stavom, kedy EP môže predsedovi komisie vysloviť nedôveru).
Národné parlamenty:
Podporujeme posilnenie zaangažovanosti národných parlamentov na európskych záležitostiach. Kľúčovými v tomto smere by sa mali stať:
a)	vyjasnenie vzťahov medzi národnými vládami a národnými parlamentmi – aplikácia “škandinávskeho” modelu založená na efektívnom využívaní politickej zodpovednosti národných vlád voči národným parlamentom;
b)	zavedenie systému včasného varovania (early warning system), ktorý je     založený na princípe ex ante politickej kontroly princípu subsidiarity, vykonávanej národnými parlamentmi.
Kongres národov Európy
Odmietame vytváranie nových inštitúcií. K základným cieľom reformy patrí zjednodušenie a zvýšenie transparentnosti európskeho rozhodovania. Inštitúcia typu Kongresu národov Európy združujúca poslancov EP a národných parlamentov by k naplneniu týchto cieľov neprispela. 

Závery pracovných skupín Konventu o budúcnosti Európy
PS1- Princíp subsidiarity
Členovia PS sa zhodli na politickej “ex ante” kontrole dodržiavania princípu subsidiarity, ktorú by prevzali národné parlamenty (NP) prostredníctvom ad hoc mechanizmu (nie novej inštitúcie), čím by sa posilnilo postavenie NP v legislatívnom procese EÚ. Na druhej strane “ex post” kontrola dodržiavania princípu subsidiarity by bola súdneho charakteru. Na základe týchto princípov sa veľká väčšina členov PS zhodla na trojfázovom systéme kontroly aplikácie princípu subsidiarity:
a)	Posilnenie aplikácie princípu subsidiarity vo fáze tvorby návrhu legislatívy (EK by k svojim návrhom pripájala aj informáciu o zhode so subsidiaritou, vrátane finančných dopadov).
b)	 Vytvorenie “mechanizmu včasného varovania”, ktorý by umožnil NP priamo sa podieľať na monitoringu dodržiavania princípu subsidiarity. 
c)	Rozšírenie možnosti obrátenia sa na Európsky súdny dvor (ESD) na základe nedodržiavania princípu subsidiarity. Odvolanie sa na ESD by malo byť umožnené iba vo výnimočných prípadoch, keď “ex ante” kontrola bola využitá ale neuspokojivo vyriešená z pohľadu dotknutých NP. Právo obrátiť sa na ESD je podľa PS vhodné v tejto súvislosti udeliť aj Výboru pre regióny, ak ide o otázku dodržiavania princípu subsidiarity.
Pozn.: MZV SR súhlasí s potrebou posilniť mechanizmy kontroly princípu subsidiarity a vidí v tomto smere aj priestor pre posilnenie národných parlamentov. V zásade vítame myšlienku zavedenia systému včasného varovania – jednotlivé jeho aspekty však ešte budú predmetom skúmania s cieľom aby sa zabránilo nadmernej komplikácii normotvorného procesu v EÚ.
PS2 - Inkorporácia Charty
PS zdôraznila potrebu začlenenia Charty do budúcej zmluvy a umožniť EÚ pristúpiť k ECHR. PS odporučila, aby Konvent neotváral diskusiu k obsahu Charty, ale navrhla technické adaptácie horizontálnych článkov. Tieto zmeny vo všeobecných ustanoveniach Charty nespôsobujú žiadnu modifikáciu jej obsahu. Členovia PS sa zhodli na tom, že začlenenie Charty v žiadnom prípade nespôsobí zmenu zadelenia kompetencií medzi EÚ a jej ČK. Ďalej PS zdôraznila význam rozlišovania medzi právami a princípmi, čo bolo dôležitou časťou konsenzu dosiahnutého na predošlom Konvente, ktorý Chartu vypracoval. Začlenenie Charty do zmluvy a pristúpenie EÚ k ECHR by nemali byť považované za alternatívne riešenia, ale sú to skôr komplementárne kroky, ktoré zabezpečia plné rešpektovanie základných práv Európskou úniou. 
Pozn.: Pokiaľ ide o Chartu, jej inkorporáciu do ústavnej zmluvy a tým priznanie právnej záväznosti vnímame ako pozitívny krok, ktorý prispeje k posilneniu právnej istoty v EÚ. Obavy spájané s nadmerným zasahovaním článkov Charty do vnútroštátneho právneho poriadku členských štátov, by malo odstrániť upresnenie horizontálnych článkov v rámci všeobecných ustanovení, ktoré by mali striktne rozlišovať medzi pôsobnosťou EÚ (ESD) a členskými štátmi (národné ústavné súdy) a taktiež medzi právami a princípmi (najmä v oblasti hospodárskych a sociálnych práv) v tom zmysle, že princípy sú právne záväzné len v prípade ich zákonnej implementácie. Pokiaľ ide o pristúpenie EÚ k ECHR ide v zásade len o technickú záležitosť. Ide len o splnomocnenie inštitúcií EÚ na otvorenie prístupových rokovaní. Otázne je, či takéto splnomocnenie musí byť nevyhnutne obsiahnuté v ústavnej zmluve.

PS3 - Právna subjektivita
PS dospela k záveru, že ústavná zmluva by mala obsahovať ustanovenie, ktoré výslovne prizná EÚ právnu subjektivitu – táto by nahradila právnu subjektivitu existujúcich organizácií a Únia by prevzala všetky ich záväzky. Zlúčenie právnej subjektivity Únie a Spoločenstva vytvára priestor pre zlúčenie Zmlúv. Hoci ani zlúčenie právnej subjektivity ani zlúčenie existujúcich zmlúv automaticky neznamená zlúčenie troch pilierov únie, zachovanie trojpilierovej štruktúry únie po prijatí jednotnej zmluvy únie sa javí ako anachronizmus.
Pozn.: Priznanie právnej subjektivity, zlúčenie zmlúv a troch pilierov sú logickým dôsledkom vývoja v únii a značnou mierou prispejú k sprehľadneniu vzťahov v únii ako aj k jej priblíženiu k občanom, pre ktorých je súčasný stav nečitateľný a ťažko pochopiteľný. priznanie právnej subjektivity ani zlúčenie troch pilierov nemusí automaticky znamenať komunitarizáciu 2. a 3. piliera, keďže komunitárny, resp. medzivládny prístup závisí od interinštitucionálnych vzťahov a uplatňovaných procedúr. Priznanie právnej subjektivity takisto neznamená vznik “superštátu” – rovnakou subjektivitou disponovali doteraz európske spoločenstvá. Naopak, je v istej miere nelogická situácia, kedy EÚ prakticky existuje, ale z právneho hľadiska nie. V neposlednom rade by to rozšírilo možnosti EÚ presadzovať svoje záujmy, kedy by získala všetky nástroje, ktorými disponujú subjekty medzinárodného práva.
PS4 – Národné parlamenty
Odporúčania tejto PS možno zhrnúť nasledovne: uznanie úlohy NP v ústavnej zmluve, lepšie informovať NP priamym poskytovaním všetkých legislatívnych návrhov EK, užšia spolupráca a výmena informácií medzi NP k otázkam európskej integrácie a zaangažovanie NP do prípravy všeobecných východísk pre európske politiky. Realizácia týchto odporúčaní by podľa členov PS umožnila lepšie dodržiavanie princípu subsidiarity ako i lepšiu kontrolu národných vlád. Väčšiu zaangažovanosť NP na európskom dianí možno dosiahnuť i začlenením metódy Konventu do budúcej ústavnej zmluvy.
Pozn.: K posilneniu postavenia národných parlamentov v architektúre EÚ by mali prispieť 2 základné mechanizmy 1. posilnenie vzťahu národné vlády – národné parlamenty, založeného na politickej zodpovednosti vlád k parlamentom (“škandinávsky model) – v tomto prípade ide o vnútroštátnu záležitosť každého členského štátu); 2. zavedenie inštitútu včasného varovania – viď závery PS1. Podporne môže dôjsť k posilneniu postavenie COSAC-u. Inšpiratívna je myšlienka inštitucionalizácie metódy konventu ako mechanizmu zmien a doplnení búdúcej ústavnej zmluvy.
PS5 – Doplnkové kompetencie
Odporúčania PS sa týkajú najmä zmeny názvu doplnkových kompetencií na “podporné opatrenia”, zdôraznenia, že ide o kompetencie, kde legislatívna právomoc ja naplno v rukách ČK. Členovia PS sa priklonili tiež k názoru, že budúca ústavná zmluva by mala obsahovať osobitnú časť, ktorá by sa zaoberala kompetenciami ako takými. Asi najradikálnejším návrhom PS bolo preformulovať prvý článok Zmluvy o EÚ, ktorý hovorí o “čoraz užšej únii”, čo môže vyvolávať neustáleho nárokovania si nových kompetencií zo strany EÚ.
Pozn.: Z hľadiska novej ústavnej zmluvy bude dôležité jasné vymedzenie kompetencií a zdôraznenie princípu podľa ktorého v oblasti doplnkových kompetencií, resp. podporných opatrení spočíva rozhodovanie plne v rukách členských štátov (neprenáša sa tu suverenita). 
PS6 – Koordinácia ekonomických politík
Členom PS sa podarilo dosiahnuť konsenzus v minimálnom počte prejednávaných otázok: súčasné zadelenie kompetencií  v oblasti ekonomických politík by malo byť zachované, t. j. centralizovaná menová politika, najmä v rámci ECB, decentralizované ekonomické politiky v ČK, udržanie nezávislosti ECB, potreba efektívnejšej koordinácie ekonomických, sociálnych politík a politiky zamestnanosti. Názory členov PS sa líšili  v otázkach udelenia práva iniciatívy EK v súvislosti s koordináciou ekonomických politík, zavedení väčšinového hlasovania v Rade EÚ o varovaniach ČK pri neúmernom deficite, rozšírení hlasovania kvalifikovanou väčšinou pri rozhodnutiach týkajúcich sa daní a pri otázke vonkajšieho zastúpenia eurozóny. Členovia PS odporučili, aby ekonomické a sociálne ciele únie boli súčasťou novej ústavnej zmluvy.
Pozn.: Vzhľadom na minimum konsenzu, ktorý PS6 dosiahla a na alternatívnosť odporúčaní nie je možné jednoznačne hodnotiť výsledky tejto pracovnej skupiny. Všeobecne ale možno uviesť, že navrhované zakotvenie sociálnych a hospodárskych cieľov nie je plne v súlade s charakterom ústavného dokumentu. Sociálna a hospodárska politika by mala byť výsledkom súboja politických síl, nie ústavnej regulácie. Pokiaľ ide o ďalšiu komunitarizáciu hospodárskych politík EÚ, z pohľadu Slovenska bude potrebné hĺbkovo preskúmať jednotlivé otázky, najmä vzhľadom na dopady, ktoré by komunitarizácia týchto politík mohla mať na úspešné zavŕšenie reforiem v SR. V tomto smere MZV pripravuje expertné konzultácie.

PS7 –Vonkajšie vzťahy
Odporúčania PS zahŕňajú vytvorenie funkcie európskeho predstaviteľa pre vonkajšie vzťahy, transformáciu Delegácií EK na veľvyslanectvá EÚ a vytvorenie diplomatickej akadémie EÚ. Členovia PS sa vyslovili tiež v prospech rozšírenia hlasovania kvalifikovanou väčšinou v Rade pre vonkajšie vzťahy, ktorej by predsedal práve európsky predstaviteľ pre vonkajšie vzťahy. Najvážnejšia časť správy predstavuje návrh na zlúčenie funkcií VP SZBP s komisárom pre vonkajšie vzťahy, z čoho by vyšiel práve európsky predstaviteľ pre vonkajšie vzťahy. Túto osobu by menovala Rada so súhlasom predsedu EK a tiež súhlasom EP a bola by členom komisie. Tento návrh predstavuje kompromis medzi ďalšími diskutovanými návrhmi, ktoré vychádzali buď zo zachovania terajšieho stavu, alebo sa týkali úplného zlúčenia obidvoch funkcií výlučne v rámci EK.
Pozn.: Ide o jednu z kľúčových oblastí, v ktorej sa odohrá pravdepodobnejšie najväčšia “bitka” pri formulovaní budúcej podoby EÚ. Otázka zahraničnej politiky má vážne inštitucionálne implikácie – úsilie o posilnenie konzistentnosti zahraničnej politiky viedlo v poslednom období k otvoreniu intenzívnej diskusie o budúcom inštitucionálnom rámci únie. Vysoko kontroverznou bude zrejme tiež otázka vnášania komunitárnych prvkov do oblasti zahraničnej politiky.
PS8 – Obrana
Odporúčania PS sa týkajú modernizácie Petersberských úloh, zabezpečenia súdržnosti a efektívnosti operácií krízového managmentu, posilnenia úlohy VP SZBP, ktorý by mal mať právo iniciatívy v oblasti krízového managmentu. Vo vzťahu k prijímaniu rozhodnutí sa väčšina členov PS zhodla na tom, že treba prejsť od jednomyseľnosti k zhode (consent) a rozvinúť viac kultúru solidarity medzi jednotlivými ČK. Klauzula solidarity by mala byť explicitne vyjadrená v prvom článku ústavnej zmluvy. Táto klauzula umožní mobilizáciu všetkých zdrojov únie, či vojenských, policajných alebo civilných pri odvracaní teroristickej hrozby či útoku na ochranu obyvateľstva a demokratických inštitúcií ako aj pri odstraňovaní dôsledkov teroristického útoku na území členských krajín EÚ. Pri tomto článku nepôjde o klauzulu kolektívnej obrany, ako to navrhovali niektorí členovia PS. Veľká časť členov PS sa vyslovila v prospech vytvorenia Európskej agentúry pre zbrojenie na medzivládnom princípe, ktorá by sa zaoberala aj strategickým výskumom a tiež v prospech vytvorenia Rady ministrov obrany. V záverečnej správe je zdôraznené, že Európsku bezpečnostnú politiku nemožno definovať bez referencie na NATO a bezpečnostná a obranná politika silne prispieva k dôveryhodnosti EÚ na medzinárodnej scéne. 
Pozn.: Pre otázky prípadnej spoločnej obrany platí obdobne to, čo bolo povedané o zahraničnej politike, s tým rozdielom, že v oblasti obrany zrejme komunitarizácia neprichádza momentálne vôbec do úvahy. Posúdenie jednotlivých návrhov PS8 bude potrebné posúdiť v kontexte strategického vnímania tejto oblasti zo strany SR, kedy podporujeme silnú “Európu” ako nespochybniteľnú súčasť transatlantického spojenectva.
PS9 – Zjednodušenie
Odporúčania PS sa týkajú zjednodušenia nástrojov a tiež postupov. Zjednodušenie legislatívnych predpisov predpokladá zníženie počtu právnych nástrojov zo súčasných 15 na 5, z čoho by boli tri záväzné – dnešné nariadenie (premenované na zákon EÚ), smernica (rámcový zákon EÚ) a rozhodnutie. Ďalšie dve sú nezáväzné a ide o odporúčania a stanoviská, v zmysle čl. 249 Zmluvy o ES. Novú typológiu možno použiť nielen na oblasti, ktoré spadajú pod Zmluvu o ES, ale aj pre oblasť súdnej a policajnej spolupráci, či pre oblasť SZBP, kde by sa zachovali špecifické črty nástrojov, ale nahradili by sa novými rozhodnutiami s jasnejším obsahom. Správa PS sa venuje aj hierarchii právnych predpisov, kde pridáva novú kategóriu opatrení – delegované predpisy.
PS odporučila zovšeobecnenie hlasovania kvalifikovanou väčšinou v Rade vo všetkých prípadoch, ktoré spadajú pod procedúru spolurozhodovania a zovšeobecnenie spolurozhodovania pri prijímaní všetkých legislatívnych predpisov až na niektoré výnimky.  Procedúru spolupráce možno odstrániť a nahradiť spolurozhodovaním alebo konzultáciou EP. Procedúru súhlasu treba zachovať pre ratifikáciu medzinárodných dohôd a v ostatných prípadoch nahradiť spolurozhodovaním a hlasovaním kvalifikovanou väčšinou. Členovia PS odporučili zjednodušiť taktiež postup prijímania rozpočtu. 
Pozn.: Popri záveroch PS3 by mali byť závery PS9 prostriedkom k naplneniu základných cieľov reformy únie – sprehľadneniu, zefektívneniu, priblíženiu občanom. V zásade sa stotožňujeme so zavedením pravidla, podľa ktorého by v oblasti legislatívy malo ako všeobecné pravidlo platiť spolurozhodovanie rady a EP. Takisto sme za zavedenie rozhodovania kvalifikovanou väčšinou ako všeobecného pravidla. Právo veta by malo platiť ako výnimka z tohoto pravidla v najcitlivejších oblastiach. Podporujeme aj princíp otvorených dverí v oblasti zákonodarstva EÚ. Plne sa stotožňujeme aj s redukciou nástrojov rozhodovania v EÚ a s rozlíšením medzi exekutívou a legislatívou.
PS10 – Sloboda, bezpečnosť a spravodlivosť
PS odporučila, aby sa legislatívne predpisy, ktoré sa týkajú víz, azylu, utečencov a vysídlených osôb ako i pre oblasť imigrácie prijímali kvalifikovanou väčšinou v Rade v rámci procedúry spolurozhodovania. Pre policajnú a súdnu spoluprácu  (súčasný tretí pilier) členovia PS odporúčajú zahrnúť do ústavnej zmluvy princíp vzájomného uznávania súdnych rozhodnutí v jednej ČK druhou ČK. Ďalej členovia PS odporučili aproximáciu v niektorých oblastiach trestného práva prijatím minimálnych spoločných pravidiel pre popisy, sadzby a trestnoprávne konanie pri niektorých závažných trestných činoch. Členovia PS sa zhodli, že spolu s EK by si mali ČK zachovať právo legislatívnej iniciatívy, ak sa pre to rozhodne minimálne jedna štvrtina ČK. Ďalšie odporúčania PS sa týkali jasnejšieho zadefinovania úloh a kompetencií Europolu a Eurojustu (značný počet členov PS sa vyslovil za vytvorenie úradu európskeho prokurátora) a zlepšenie manažmentu kontroly vonkajšej hranice únie – väčšina členov PS podporila vytvorenie európskej hraničnej hliadky. Kompetencie Európskeho súdneho dvoru treba rozšíriť aj na oblasť slobody, bezpečnosti a spravodlivosti.
Pozn.: Ide o špecifickú oblasť pôsobenia EÚ. Pôvodne spadala výlučne do tretieho piliera. Amsterdamská zmluva túto oblasť rozčlenila a časť otázok bola prenesená do komunitárneho prvého piliera, pričom v treťom pilieri zostala oblasť policajnej a súdnej spolupráce v trestných veciach. Zložitosť danej oblasti zdôrazňuje, že ide o komplex legislatívnych a operatívnych opatrení. Hoci zjednotenie troch pilierov nemusí automaticky viesť ku komunitarizácii, boj napr. s cezhraničným zločinom môže odôvodňovať posiľňovanie spolupráce aj v tejto oblasti. Vzhľadom na citlivosť otázky si prípadné rozšírenie rozhodovanie kvalifikovanou väčšinou, resp. harmonizácia určitých oblastí trestného práva vyžiada ďalšie expertné posúdenie.