Predkladacia správa

Ministerstvo spravodlivosti podľa  čl. I ods. 5 „Smernice na prípravu a predkladanie  materiálov na rokovanie vlády Slovenskej republiky“ predkladá na rokovanie vlády návrh  poslanca Národnej rady Slovenskej republiky Róberta Kaliňáka na vydanie zákona o odškodnení obetí okupácie Československa vojskami Zväzu sovietskych socialistických republík, Nemeckej demokratickej republiky, Poľskej ľudovej republiky, Maďarskej ľudovej republiky a Bulharskej republiky .

Cieľom predloženého návrhu zákona je, tak ako uvádza navrhovateľ v dôvodovej správe,  odškodnenie krivdy spáchanej na občanoch Slovenskej republiky v období ich okupácie vojskami ZSSR, MĽR, PĽR, NDR a BĽR od 20.8.1968 do 27.6.1991. Odškodniť sa navrhujú najbližší príbuzní tých občanov SR, ktorí boli v uvedenom období zabití príslušníkmi okupačných síl a občania SR, ktorí boli zranení alebo znásilnení. Štát je podľa názoru predkladateľa povinnný svojím občanom kompenzovať aspoň čiastočne ujmu spôsobenú činnosťou okupačných síl, nakoľko v inkriminovanom čase zlyhal  v plnení  základnej povinnosti – ochrany občanov pred vonkajším nepriateľom.

 	Ministerstvo spravodlivosti k predloženému návrhu zaujalo toto stanovisko:
Predložený návrh rieši len časť problematiky odškodnenia občanov za zločiny komunizmu.  Z toho dôvodu by bolo vhodnejšie predložiť návrh právnej normy, ktorá by komplexným spôsobom  riešila aj ostatné druhy odškodnenia za zločiny komunizmu.
             Problematiku odškodňovania obetí okupácie Československa vojskami armád bývalej Varšavskej zmluvy (s výnimkou armády RĽR ), upravovalo už zákonné opatrenie predsedníctva FZ ČSFR číslo 296 zo dňa 20.5.1992. Pokiaľ ide o novo koncipovaný zákon o odškodnení obetí „sovietskej invázie“, poukazuje  na niekoľko jeho nedostatkov. 
  	V predloženom návrhu zákona nie je dostatočne upravená  problematika preukázania nároku. Nie je možné akceptovať preukázanie nároku na poskytnutie jednorazovej peňažnej čiastky iba na základe svedeckej výpovede najmenej dvoch svedkov, ktorá výpoveď môže byť podkladom pri rozhodovaní len v konaní pred súdom. Orgán, prvotne rozhodujúci o poskytnutí finančného odškodnenia, musí mať k dispozícií relevantné doklady ( napr. aj v návrhu zákona uvádzané dobové lekárske správy), umožňujúce posúdiť žiadosť bez pochybností o právnej opodstatnenosti žiadateľom uplatneného nároku. 
   	Z návrhu zákona ďalej nie je jednoznačne zrejmé, či jednorazová finančná čiastka sa má deliť medzi osoby, uvedené v ustanovení § 2 ods. 2, 3 a 4 rovným dielom. Z odškodňovacej praxe by sa javilo prijateľnejším, upraviť prechod práva na poskytnutie jednorazovej finančnej čiastky tak, že táto v prípade úmrtia priamo poškodenej osoby prechádza na manžela ( manželku ) a ak ten ( alebo tá ) nežije, prechádza nárok na deti a to na všetky deti rovnakým dielom. V tomto smere  je preto potrebné limitovať náhradu pre osoby uvedené v § 2 ods.2, 3, a 4 do výšky náhrady, ktorá by patrila oprávnenej osobe podľa § 2. Výška  nároku oprávnených osôb podľa predloženého návrhu zákona nie je adekvátna v nadväznosti na doteraz priznávané výšky náhrad podľa platných právnych predpisov, ktorými sa realizovalo odškodnenie napr. nasledovne: v prípade úmrtia 100 000,- Sk, v prípade ťažkej ujmy na zdraví 70 000,- Sk a v prípade ľahkej ujmy na zdraví 15 000,- Sk. 
Nie je zrejmé, akým spôsobom návrh zákona rieši otázku zabezpečenia preverenia skutočnosti, či poskytnutie odškodnenia je bezpredmetné, pokiaľ poškodená osoba bola už odškodnená inak.
Návrh zákona obsahuje ďalšie  legislatívnotechnické nedostatky, najmä v definovaní pojmov a ich zosúladení. Rozpor je medzi znením   § 5 návrhu , ktorý zakotvuje vecnú príslušnosť Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky čo  nekorešponduje s odôvodnením v osobitnej časti dôvodovej správy, v ktorej sa uvádza možnosť podania opravného prostriedku proti rozhodnutiu MP SV a R SR.	Ministerstvo spravodlivosti nesúhlasí  s navrhovanou vecnou príslušnosťou Najvyššieho súdu SR podľa  § 6 ods. 3 návrhu zákona. Podľa občianskeho súdneho poriadku § 246 sú na preskúmavanie rozhodnutí a postupu vecne príslušné krajské súdy, ak zákon neustanovuje inak. Najvyšší súd SR je vecne príslušný na preskúmavanie rozhodnutí a postupu ústredných orgánov štátnej správy len v prípade, ak to ustanoví zákon. Ministerstvo spravodlivosti sa dlhodobo snaží v rámci optimalizácie súdnej sústavy o presun tohto druhu agendy z najvyššieho súdu na súdy krajské. Je preto nevyhnutné, aby slová „Najvyšší súd SR“ boli nahradené slovami „krajský súd“ alebo „súd“.
Vo všeobecnej časti dôvodovej správy sa uvádza, že predpokladaný dopad zákona na štátny rozpočet bude  vo výške cca 75 mil. Sk, presné vyčíslenie však nie je možné, nakoľko nie sú k dispozícii údaje o obetiach za celé obdobie pobytu okupačných vojsk, ale vychádzať sa dá len z údajov týkajúcich sa obetí okupácie v roku 1968. Ministerstvo spravodlivosti si v rámci návrhu rozpočtu na roky 2006-2008 neuplatňovalo výdavky z tohto titulu. Z uvedeného dôvodu nie je možné súhlasiť s navrhovaným dátumom nadobudnutia účinnosti zákona dňom jeho vyhlásenia.
          Ministerstvo spravodlivosti nesúhlasí s navrhovanou príslušnosťou  na konanie podľa predloženého návrhu zákona. Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky je ústredným orgánom štátnej správy pre súdy a väzenstvo. Otázka kompenzácie škôd, spôsobených vojskami armád ZSSR, NDR, PĽR, MĽR a BĽR mala by spadať do vecnej príslušnosti Ministerstva obrany SR.            

Na základe uvedených dôvodov Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky odporúča  vláde Slovenskej republiky vysloviť  s predloženým návrhom zákona súhlasné stanovisko za predpokladu, že bude akceptovaný tento pozmeňovací návrh:

„ § 1 až 7 znejú:
§ 1
Účel zákona

	Účelom zákona je odškodniť občanov Slovenskej republiky, ktorí ako občania Československej socialistickej republiky alebo občania Českej a Slovenskej Federatívnej republiky (ďalej len „československí občania“) boli usmrtení, znásilnení alebo zranení v súvislosti s pobytom okupačných armád Zväzu sovietských socialistických republík, Nemeckej demokratickej republiky, Poľskej ľudovej republiky, Maďarskej ľudovej republiky a Bulharskej ľudovej republiky  ( ďalej len „okupačné armády“) na území vtedajšej Československej socialistickej republiky  (ďalej len „Československo“).

§ 2
Oprávnené osoby

        (1)Oprávnenou osobou podľa tohoto zákona je fyzická osoba, ktorá:
         a) v období od 20. augusta 1968 do 27. júna 1991 utrpela škodu na zdraví spôsobenú príslušníkom alebo vojenskou technikou  okupačných armád alebo civilnou osobou zdržujúcou sa na území Československa v súvislosti s pobytom okupačných armád. Škodou na zdraví sa na účely tohto zákona rozumie ublíženie na zdraví, ťažká ujma na zdraví, smrť, znásilnenie, sexuálne násilie a sexuálne zneužívanie,
          b) škodu na zdraví utrpela na území Československa,
          c) v čase spôsobenia škody na zdraví bola československým občanom,
          d) za škodu na zdraví podľa písmena a) až c) nebola odškodnená podľa iného právneho predpisu. ).

       (2) Ak  oprávnená osoba podľa odseku 1 zomrela, majú právo  žiadať  odškodnenie 
        a)  manžel oprávnenej osoby; ak ho niet
b) deti  oprávnenej osoby, každý rovnakým dielom.

 	3) Celková výška odškodnenia poskytnutá  podľa odseku  2 nesmie presiahnuť sumu , ktorá by patrila oprávnenej osobe podľa § 3 ods. 2.

(4) Oprávnenou osobou, ak oprávnená osoba podľa odseku  1 bola usmrtená, sú 
a)  deti a manžel oprávnenej osoby; ak ich niet
b) rodičia  oprávnenej osoby, každý rovnakým dielom.

 (5) Celková výška odškodnenia  poskytnutá  podľa odseku  4 nesmie presiahnuť sumu , ktorá by patrila oprávnenej osobe podľa § 3 ods. 1.
	
 	6) Ak je oprávnená osoba zbavená spôsobilosti na právne úkony alebo ak je jej spôsobilosť na právne úkony obmedzená, môže uplatniť žiadosť o odškodnenie jej súdom ustanovený opatrovník.

 	7) Odškodňovaním sa v zmysle tohto zákona rozumie poskytovanie jednorazovej finančnej sumy oprávnenej osobe.

§ 3
Výška odškodnenia

(1) Oprávnená osoba podľa § 2 ods.4  má nárok na odškodnenie vo výške 100. 000 Sk. 

(2) Oprávnená osoba podľa § 2 ods. 1a 2 má nárok na odškodnenie vo výške 
a)	70 000 Sk
              1.v prípade znásilnenia, sexuálneho násilia a sexuálneho zneužívania, alebo
              2. ak škoda na zdraví zanechala trvalé následky.

b) 15 000 Sk v ostatných prípadoch.
.
Konanie o odškodnení
§ 4
Alternatíva 1:
 	1) Odškodnenie poskytuje na základe písomnej žiadosti Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky (ďalej len „ministerstvo“).

Alternatíva 2:
	1) Odškodnenie poskytuje na základe písomnej žiadosti Ministerstvo obrany Slovenskej republiky (ďalej len „ministerstvo“).

(2) Písomnú žiadosť je potrebné doručiť v lehote do 31. decembra  2007, na žiadosti podané po uplynutí tejto lehoty sa nebude prihliadať.

(3) K žiadosti je potrebné pripojiť doklady preukazujúce opodstatnenosť jej nárokov a čestné prehlásenie o tom, že odškodnenie nebolo poskytnuté podľa iného právneho predpisu. V prípade , ak žiadosť nie je doložená týmito dokladmi  považuje sa za bezpredmetnú.

(4) Nároky zo včas podanej žiadosti, pokiaľ o nej nebolo rozhodnuté alebo pokiaľ nebolo odškodnenie vyplatené, prechádzajú v prípade smrti oprávnenej osoby na jej dedičov.

§ 5

(1) Ministerstvo je povinné rozhodnúť o žiadosti v lehote do 6 mesiacov odo dňa jej podania. V prípade okolností hodných osobitného zreteľa môže ministerstvo o žiadosti rozhodnúť do 9 mesiacov odo dňa jej podania.

 (2) Ak ministerstvo nevyhovie žiadosti alebo jej vyhovie iba sčasti, žiadateľ sa môže domáhať odškodnenia žalobou na súde proti Slovenskej republike zastúpenej ministerstvom najneskôr do jedného roka odo dňa doručenia stanoviska ministerstva.

(3) Na konanie o odškodnení sa nevzťahujú všeobecné predpisy o správnom konaní.

§ 6

(1)Konanie podľa tohoto zákona je oslobodené od správnych poplatkov.

(2)Jednorázová peňažná čiastka poskytnutá ako odškodnenie podľa tohoto zákona nepodlieha dani z  príjmu fyzických osôb, nezahrňuje sa do vymeriavacieho základu na výpočet poistného na verejné zdravotné poistenie ani do príjmov rozhodujúcich na výpočet poistného na sociálne poistenie .

(3)  Náklady na odškodnenie hradí štát.

             (4) Odškodnením podľa tohoto zákona  nie sú dotknuté práva poškodených domáhať sa odškodnenia voči iným štátom.

§ 7

Tento zákon nadobúda účinnosť 1. januára 2007.“.