Dôvodová správa

A.	Všeobecná časť
Návrh zákona  o náhradnom výživnom a o zmene a doplnení zákona č. 36/2005 Z. z. o rodine a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení nálezu Ústavného súdu Slovenskej republiky č. 615/2006 Z. z. reaguje na vyše dvojročnú aplikačnú prax úradov práce sociálnych vecí a rodiny v poskytovaní náhradného výživného podľa zákona                č. 452/2004 Z. z. o náhradnom výživnom v znení zákona č. 613/2004 Z. z. a taktiež na situáciu, ktorá vznikla po prijatí zákona č. 341/2005 Z. z., ktorým sa mení a dopĺňa zákon      č. 99/1963 Zb. Občiansky súdny poriadok v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení niektorých zákonov. 
Novela Občianskeho súdneho poriadku účinná od 1. januára 2006, ktorá okrem iných zmien, odstránila dualizmus medzi súdnym výkonom rozhodnutia podľa Občianskeho súdneho poriadku a exekúciou exekútorom podľa Exekučného poriadku, výrazným spôsobom ovplyvnila praktický výkon aj v oblasti poskytovania náhradného výživného. Súčasná právna úprava náhradného výživného je konštruovaná pred účinnosťou tejto novely a aj napriek následným úpravám Exekučného poriadku, súčasné podmienky poskytovania náhradného výživného vychádzajú z predpokladu výkonu rozhodnutia súdom.  
Podľa Programového vyhlásenia vlády Slovenskej republiky Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky malo vypracovať návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 452/2004 Z. z. v znení zákona č. 613/2004 Z. z., avšak vzhľadom na rozsah zmien, ktoré bolo treba vykonať, predkladá sa nový návrh zákona o náhradnom výživnom.
Predkladaný návrh zákona sleduje odstránenie interpretačných a aplikačných problémov posudzovania nároku na náhradné výživné, vrátane posudzovania nároku na náhradné výživné v prípade, ak sa povinná osoba zdržiava v zahraničí, v doteraz nejednoznačne ustanovenom okruhu spoločne posudzovaných osôb, v samotnom konaní o náhradnom výživnom a najmä problémov spojených s nevyriešeným vzťahom oprávnená osoba – povinná osoba – úrad práce sociálnych vecí a rodiny – exekútor/Centrum pre medzinárodnoprávnu ochranu detí a mládeže. Z tohto dôvodu sa okrem doriešenia interpretačných nejasností a potrebných zmien v súvislosti s už uvedenou novelou Občianskeho súdneho poriadku, navrhuje zmeniť formu doteraz poskytovaného náhradného výživného ako bežnej sociálnej dávky na preddavkovú formu poskytovania. 
Zámer pôvodného zákona odbremeniť oprávnenú osobu od povinností pri vymáhaní výživného nie je možné pri súčasnej situácii plne realizovať. Povinnosť oprávnenej osoby domáhať sa sústavne výkonu rozhodnutia u exekútora a pri úhrade akejkoľvek sumy výživného stratiť nárok na výplatu náhradného výživného s ďalšou možnosťou vzniku nároku až po troch mesiacoch, nerieši situáciu oprávnenej osoby a neprimerane ju zaťažuje sústavným vybavovaním potrebných dokladov. Povinnosť úradu domáhať sa platenia pohľadávky za poskytnuté náhradné výživné u povinnej osoby spôsobuje neistotu povinných osôb, ktoré plnia tú istú povinnosť k dvom subjektom, k úradu aj k exekútorovi, pričom, ak splnia povinnosť exekúcie, musia splniť povinnosť aj smerom k úradu a jediným možným riešením ako vyriešiť situáciu, aby nezaplatili dvakrát tú istú sumu, je vymáhať ju súdnou cestou od oprávnenej osoby, čo opäť zaťažuje oprávnenú osobu. Navrhuje sa riešiť uvedené problémy preddavkovým poskytovaním a polročným prehodnocovaním poskytovania náhradného výživného v kombinácii s úpravou podmienok. 
Uvedené riešenie podporujú aj výsledky analyzovania právneho stavu v krajinách EÚ, z ktorého vyplýva, že náhradné výživné sa poskytuje v 13 krajinách, z toho preddavkovo   v 11 krajinách.
Navrhuje sa rozšírenie okruhu oprávnených osôb o siroty, ktorých výška sirotských dôchodkov nedosahuje výšku minimálneho výživného ustanoveného zákonom  č. 36/2005   Z. z. o rodine a o zmene a doplnení niektorých zákonov alebo o siroty, ktorým nevznikol nárok na sirotský dôchodok. Takéto rozšírenie okruhu oprávnených osôb reaguje na potrebu riešiť aj situáciu detí, ktoré žijú v riziku chudoby z dôvodu, že im po zomretých rodičoch nevznikol nárok na sirotský dôchodok. Náhradné výživné vzhľadom na svoju povahu  umožňuje riešiť aj túto situáciu detí, ku ktorým si už povinná osoba nemôže plniť vyživovaciu povinnosť, a nemôžu byť riešené systémom sociálneho poistenia. Poskytovanie náhradného výživného je možné považovať za významný preventívny prvok zameraný na predchádzanie stavu hmotnej núdze detí.  
Všetky zvýšené nároky na štátny rozpočet vyplývajúce z návrhu zákona je možné zabezpečiť v rámci kapitoly Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky v programe sociálna inklúzia. Taktiež zrušenie penále pri splácaní náhradného výživného nebude mať žiadny dopad na príjmovú časť štátneho rozpočtu, nakoľko už v súčasnosti je vymožiteľnosť pohľadávky zo samotného poskytnutého náhradného výživného ako istiny takmer nulová, keďže vo väčšine prípadov ide o občanov, ktorí sú bez finančných prostriedkov, poberateľov dávky v hmotnej núdzi a príspevkov k dávke v hmotnej núdzi, alebo občanov, ktorí sú cudzími štátnymi príslušníkmi žijúcimi mimo územia Slovenskej republiky a vymáhanie výživného zo zahraničia je veľmi obtiažne a najmä zdĺhavé alebo prakticky nemožné. Na základe uvedených skutočností zrušenie ukladania penále za poskytnuté náhradné výživné nespôsobí takmer žiadny výpadok príjmov štátneho rozpočtu alebo je možné predpokladať, že vylúčenie nákladov na vymáhanie vykryje takmer nulové príjmy z vymožených pohľadávok.
	Návrh zákona nemá dopad na rozpočty obcí a na rozpočty vyšších územných   celkov.
	Návrh zákona nemá vplyv na zamestnanosť a na tvorbu pracovných miest.
	Návrh zákona je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky a s právom Európskych spoločenstiev a Európskej únie.
	Vzhľadom na doložku zlučiteľnosti návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a s právom Európskej únie nie je možné vypracovať tabuľku zhody ani aproximačnú prílohu.

Doložka zlučiteľnosti návrhu opatrenia s právom Európskych spoločenstiev
a s právom Európskej únie

1.  Predkladateľ zákona: Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej  republiky                                   
2. Názov návrhu zákona: Návrh zákona o náhradnom výživnom a o zmene a doplnení zákona č. 36/2005 Z. z. o rodine a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení nálezu Ústavného súdu Slovenskej republiky   č. 615/2006 Z. z.
3.	Problematika návrhu zákona:
	a)  nie je upravená v práve Európskych spoločenstiev
	b)  nie je upravená v práve Európskej únie
c) nie je obsiahnutá v judikatúre Súdneho dvora Európskych spoločenstiev alebo Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev.
4.	Záväzky  Slovenskej  republiky  vo  vzťahu  k   Európskym  spoločenstvám a k Európskej únii: bezpredmetné.
5.	Stupeň   zlučiteľnosti   návrhu  zákona s  právom  Európskych  spoločenstiev a  s právom Európskej únie: bezpredmetné.
6.	Gestor: bezpredmetné.

B. Osobitná časť 

K Čl. I
K § 1
Návrhom sa vymedzuje  pojem a účel náhradného výživného.
 K § 2
Ustanovenie upravuje podmienky vzniku nároku na náhradné výživné v súvislosti so zmenou podmienok poskytovania náhradného výživného a v súvislosti s rozšírením okruhu oprávnených osôb o siroty, ktorých sirotský dôchodok alebo suma sirotských dôchodkov nedosahuje výšku minimálneho výživného ustanoveného zákonom č. 36/2005 Z. z. o rodine, a to 30 % sumy životného minima nezaopatreného dieťaťa a o siroty, ktorým nevznikol nárok na sirotský dôchodok. Zavádza sa tak významný preventívny prvok na predchádzanie hmotnej núdze detí, ktorým zomreli rodičia avšak z rôznych dôvodov výška sirotského dôchodku nedosahuje ani výšku  minimálneho výživného. Navrhuje sa poskytovať náhradu výživného nielen deťom, ktorých rodičia si neplnia vyživovaciu povinnosť, ale aj deťom, ktorých rodičia si už vyživovaciu povinnosť plniť objektívne nemôžu. 
Navrhuje sa, aby okrem podmienky trvalého pobytu na území Slovenskej republiky oprávnená osoba splnila aj podmienku zdržiavania sa na území Slovenskej republiky, nakoľko sa náhradné výživné nevypláca do zahraničia a tiež nepodlieha koordinácii rodinných dávok podľa Nariadenia EHS 1408/1972.
Taktiež treba podmienky nároku upraviť v súvislosti so zmenou orgánu príslušného na vymáhanie výživného zo súdu na exekútora. Zároveň sa navrhuje podrobne upraviť podmienku nároku v prípadoch, ak je výživné vymáhané zo zahraničia. 
K § 3
Pri posudzovaní príjmu sa navrhuje osobitne upraviť okruh spoločne posudzovaných osôb na účely návrhu zákona tak, aby nedochádzalo k nejednotnému posudzovaniu okruhu osôb spoločne posudzovaných. Doterajšia úprava spoločne posudzovaných osôb podľa životného minima sa ukázala na účely poskytovania náhradného výživného ako nepostačujúca alebo nepoužiteľná, osobitne v prípadoch, ak dieťa žije v spoločnej domácnosti aj s inou plnoletou fyzickou osobou ako rodič.
K § 4
Náhradné výživné sa navrhuje poskytovať na nezaopatrené dieťa, na ktoré si povinná osoba neplní svoju vyživovaciu povinnosť a na nezaopatrené dieťa, ktorého sirotský dôchodok, alebo suma sirotských dôchodkov nedosahuje výšku minimálneho výživného ustanoveného zákonom č. 36/2005 Z. z.
K § 5
Upravuje sa pôsobnosť úradu práce, sociálnych vecí a rodiny príslušného podľa miesta trvalého pobytu konať vo veciach náhradného výživného na účely tohto zákona.            
K § 6
Vzhľadom na navrhované podmienky poskytovania náhradného výživného sa navrhuje aj pravidelné prehodnocovanie trvania nároku na náhradné výživné. Navrhuje sa, aby úrad poskytujúci náhradné výživné pravidelne raz za pol roka prehodnotil všetky podmienky trvania nároku na náhradné výživné. Zároveň sa navrhuje upraviť aj lehotu prvého prehodnotenia a to tak, že lehota na prehodnotenie začne plynúť od prvého dňa kalendárneho mesiaca nasledujúceho po kalendárnom mesiaci v ktorom začalo konanie. Dôvodom takejto úpravy je predídenie aplikačným problémom pri prvom prehodnotení nároku.  
K § 7
Navrhuje sa upraviť podmienky zániku nároku na náhradné výživné. Cieľom je okrem iného vyriešiť situácie, keď podľa súčasného právneho stavu postačuje akákoľvek suma uhradená povinným v priebehu troch mesiacov na zastavenie poskytovania náhradného výživného. To v praxi spôsobuje také situácie, že povinný uhradí minimálnu sumu, zastaví sa výplata náhradného výživného, oprávnená osoba sa opätovne začne minimálne počas troch mesiacov domáhať plnenia vyživovacej povinnosti, je jej priznané náhradné výživné (po opakovanom dokladovaní) a povinná osoba opäť zaplatí minimálnu čiastku. Takýto spôsob nie je pre oprávnenú osobu riešením jej situácie, nadmerne ju zaťažuje dokladovaním k žiadosti aj niekoľkokrát ročne.
K § 8
Náhradné výživné sa navrhuje vyplácať mesačne pozadu. V prípade, že náhradné výživné určené na mesiac nedosahuje výšky 20 Sk, navrhuje sa, aby sa náhradné výživné nevyplácalo. Táto úprava je navrhnutá z dôvodu, že náklady na výplatu náhradného výživného v sume nižšej ako 20 Sk mesačne sú vyššie ako samotná suma určená na výplatu.
K § 9
Navrhuje sa upraviť podmienky, za ktorých úrad rozhodne o zastavení výplaty náhradného výživného a postup pri zmene výšky náhradného výživného.
K § 10
Navrhuje sa postup úradu pri vymáhaní pohľadávok z poskytnutého náhradného výživného. Navrhuje sa možnosť výberu alebo dohody úradu s poberateľom, akým spôsobom bude pohľadávka voči poberateľovi zúčtovaná, alebo ak zanikne nárok na náhradné výživné, akým spôsobom bude poskytnuté náhradné výživné vrátené.
K § 11
Ustanovenie rieši úpravu konania o náhradnom výživnom. Navrhuje sa, aby na konanie o náhradnom výživnom sa vzťahoval zákon č. 71/1967 Zb. o správnom konaní (Správny poriadok) v znení neskorších predpisov a zároveň, aby sa na konanie o náhradnom výživnom nevzťahovala možnosť obnovy konania a preskúmavania rozhodnutí mimo odvolacieho konania. Taktiež sa navrhuje ustanoviť presné pravidlá podávania žiadostí o náhradné výživné, ktoré musia byť podané písomne a tiež sa ustanovujú prílohy, ktoré je žiadateľ povinný k žiadosti predložiť. V záujme ochrany osobných údajov sa ustanovujú presné osobné údaje, ktoré je žiadateľ povinný pri podaní žiadosti uviesť. Tieto údaje sú potrebné na spracovanie úradom, ktorý o nároku na náhradné výživné rozhoduje a náhradné výživné poskytuje.
K § 12
Navrhuje sa upraviť povinnosti poberateľa a tiež orgánov, ktoré na výzvu úradu o poskytnutie informácie, budú povinné túto informáciu poskytnúť v lehotách určených zákonom alebo úradom. Cieľom tohto ustanovenia je, aby úrad pri prehodnocovaní trvania nároku na náhradné výživné nevyžadoval potrebné informácie od poberateľa, čím sa zjednoduší a predovšetkým urýchli zber potrebných informácií, čo je v záujme tak poberateľa, ako aj lepšieho hospodárenia s finančnými prostriedkami štátneho rozpočtu.
Navyše sa navrhuje možnosť úradu dohodnúť spôsob poskytovania informácií so subjektmi osobitne. Uvedeným ustanovením sa sleduje efektívnejšie konanie úradu a tiež lepšia kontrola správy majetku štátu.
K § 13 a 14 
	Navrhuje sa, aby za nesplnenie povinností upravených v § 12 mal úrad možnosť podľa závažnosti nesplnenia povinností prijať potrebné sankcie. Navrhuje sa, aby osoby uvedené v § 12 ods. 2 boli postihnuteľné za správne delikty, a osoby uvedené v § 12 ods. 1 postihnuteľné za spáchanie priestupku nesplnením povinnosti podľa § 12 ods. 1 písm. b). Zároveň sa navrhuje upraviť možnosť úradu pri priestupkoch a iných správnych deliktoch ukladať pokuty. 

K § 15 až 17
Ustanovenia upravujú spoločné, prechodné a zrušovacie ustanovenia. 

K čl. II
		V súvislosti so zmenou podmienok poskytovania náhradného výživného treba zmeniť aj súčasné ustanovenia § 79 a 80 zákona o  rodine. Zároveň návrh na zmenu zabezpečí, že pri akejkoľvek inej úprave poskytovania náhradného výživného nebude potrebné meniť toto ustanovenie zákona o rodine.

K čl. III
	Účinnosť návrhu zákona sa navrhuje od 1. júla 2008.