Dôvodová správa

A. Všeobecná časť
Predložený návrh zákona o sociálnom poistení je vypracovaný na základe legislatívnych úloh vlády Slovenskej republiky. Je súčasťou úloh na zabezpečenie realizácie Koncepcie reformy sociálneho poistenia v Slovenskej republike.
Základy súčasného systému sociálneho zabezpečenia boli  položené v päťdesiatych rokoch 20. storočia a zodpovedali vtedajším  spoločensko-ekonomických podmienkam.
Súčasný systém sociálneho zabezpečenia nezodpovedá zmeneným spoločensko-ekonomickým podmienkam, charakterizovaným  prechodom na trhové hospodárstvo a neumožňuje pružne reagovať  na prebiehajúce ekonomické a demografické zmeny v spoločnosti.
V súvislosti so zmenou spoločensko-ekonomických podmienok, ktorá nastala po roku 1989, bolo potrebné súbežne s ekonomickou reformou zásadne meniť aj oblasť sociálneho zabezpečenia.
Napriek tomu, že po roku 1989 boli v systéme sociálneho  zabezpečenia vykonané mnohé úpravy, tieto danú problematiku  neriešili komplexne.
Pri posudzovaní problému nevyhnutnosti prijatia zákona o sociálnom poistení v širších súvislostiach, je nevyhnutné vrátiť sa do obdobia začiatku 90. rokov, keď sa začala presadzovať myšlienka transformácie sociálnej sféry. V tejto súvislosti je nevyhnutné pripomenúť a zdôrazniť filozofiu transformácie sociálnej sféry, a to vybudovanie trojpilierovej sústavy, základom ktorej je sociálne poistenie, ku ktorému podporne a pomocne majú pôsobiť pilier štátnej podpory a pilier sociálnej pomoci. Ideálny stav by bol, keby tieto tri piliere boli zavedené a ich právna úprava bola prijatá súčasne.
Dnes po viac ako desiatich rokoch môžeme konštatovať, že systém štátnej podpory a systém sociálnej pomoci sú už realitou, pričom základ, t.j. sociálne poistenie, stále absentuje. Týmto základom, teda I. pilierom, v súčasných podmienkach je právna úprava poskytovania nemocenských dávok prijatá v roku 1956 a právna úprava poskytovania dôchodkových dávok prijatá v roku 1988. Poznatky z ich uplatňovania v súčasnej praxi dokumentujú, že tieto právne úpravy sú prekonané. Pôsobia demotivačne, nie sú zosúladené s podpornými piliermi, najmä s pilierom sociálnej pomoci, v dôsledku čoho vznikajú situácie, v ktorých občan z dôvodu tej istej sociálnej udalosti je duplicitne zabezpečovaný a niektoré druhy dávok poskytované z dôchodkového systému plnia funkciu dávok, ktoré majú byť poskytované z  tých pilierov, napríklad sociálny dôchodok, invalidný dôchodok z mladosti a iné.
Doterajší priebeh transformácie nemocenského poistenia  a dôchodkového zabezpečenia sa v podmienkach Slovenskej republiky koncentroval predovšetkým na ich finančné a inštitucionálne zabezpečenie, ako nevyhnutný dôsledok komplexnej daňovej reformy uskutočnenej k 1. januáru 1993. Zavedením  novej daňovej sústavy neboli zabezpečené daňové príjmy, určené na financovanie dávok nemocenského poistenia a dôchodkového zabezpečenia, a preto bolo potrebné zabezpečiť náhradné  mimodaňové zdroje na ich financovanie. Týmito zdrojmi sa stali príspevky - poistné platené zákonom určenými subjektami  a na ich spravovanie bola vytvorená samostatná verejnoprávna  inštitúcia.
Odborníci, ktorí v roku 1992 pripravovali novú právnu úpravu financovania a inštitucionálneho zabezpečenia výkonu nemocenského poistenia a dôchodkového zabezpečenia, absenciu zákona o sociálnom poistení sa snažili riešiť rozdelením dávok na systémové – odvodené od výkonu zárobkovej činnosti, financované z poistného a na nesystémov – pri priznávaní ktorých sa uplatňovalo výlučne sociálne hľadisko a zaviedlo sa ich financovanie zo štátneho rozpočtu. Tento krok treba hodnotiť rozhodne pozitívne, ale súčasne je potrebné upozorniť, že vymedzenie okruhu nesystémových dávok založené v roku 1992 nebolo dôsledné. Toto vymedzenie nebolo dôsledné z hľadiska poistného vzťahu, ktorý vyžaduje, aby z poistného boli financované dávky len tým osobám, ktoré do systému prispievali. Naopak, zaviedlo sa financovanie dávok zo zaplateného poistného aj tým osobám, ktoré z hľadiska prispievania do systému sú mimo systému a zo systému v rámci sociálnej solidarity sú im len poskytované dávky. Ide napríklad o invalidné dôchodky z mladosti, teda o dôchodky občanov, ktorí sa stali invalidnými v čase do skončenia povinnej dochádzky, niektoré sirotské dôchodky, pretože právna úprava zabezpečuje sirotským dôchodkom každé dieťa, ktorému zomrel rodič bez ohľadu na to, či vôbec a v potrebnom rozsahu do systému prispieval, vdovecké dôchodky, kde rozhodujúcou skutočnosťou na vznik nároku je starostlivosť vdovca o nezaopatrené dieťa, hodnotenie doby vedenia v evidencii nezamestnaných občanov bez poberania podpory v nezamestnanosti ako náhradnej doby bez jej krytia zaplatením poistného, ktorú bolo možné takto získať už v rozsahu desať rokov, čo podstatne môže ovplyvniť samotný vznik nároku na dávku alebo jej výšku, hodnotenie doby čerpania pracovného voľna bez náhrady mzdy, ako doby zamestnania.
Nároky všetkých týchto osôb nie sú kryté zaplateným poistným a sú financované výlučne z poistného v rámci sociálnej solidarity.
Do okruhu nesystémových dávok neboli dôsledne vyčlenené ani niektoré ďalšie dávky alebo ich prvky, ktoré je potrebné považovať za nesystémové z hľadiska princípu rovnosti ako jedného z princípov uplatnených v zákone o sociálnom poistení. Uplatnenie tohto princípu je potrebné považovať za veľmi dôležité, pretože je vyjadrením zásady rovnosti príležitostí, ktorú súčasná právna úprava nezabezpečuje. V tejto súvislosti je potrebné poukázať na právnu úpravu zvýhodnených dôchodkových nárokov zamestnancov zaradených do I. a II. pracovnej kategórie a na právnu úpravu poskytovania dôchodku za výsluhu rokov, ktorá preferuje zabezpečenie tých zamestnancov, ktorí svoje povolanie nemôžu vykonávať celoživotne. Táto dávka, ako aj systém pracovných kategórií, sa do návrhu zákona o sociálnom poistení nepreberá a na ich kompenzáciu je vytvorený priestor v doplnkovom dôchodkovom poistení.
Všetky tieto situácie by sa správne tiež mali označiť ako nesystémové, pretože vo svojej podstate takýmito sú, ale právna úprava ich takto nedeklaruje a pretože sú financované z poistného týmto vlastne sú aj skrytou príčinou súčasnej krízy základného fondu dôchodkového zabezpečenia.
Z hľadiska súčasnej zabezpečovacej právnej úpravy je potrebné upozorniť na vysokú mieru solidarity uplatňovanú v súčasnosti pri určovaní výšky dávok vo vzťahu k nízko príjmovej skupine občanov, ktorá spôsobuje nivelizáciu dávok tak, že nožnice medzi  solidaritou a zásluhovosťou sa čoraz viac zatvárajú. Dominantným sa stalo výlučne sociálne hľadisko a zásluhovosť je už len okrajovou záležitosťou. Túto skutočnosť najlepšie dokumentuje príklad, v ktorom berieme do úvahy dvoch poistencov – mužov, ktorí prispievali do systému 42 rokov. Prvý muž platil poistné z minimálneho vymeriavacieho základu 4 000 Sk mesačne, t.j. poistné vo výške 1 120 Sk mesačne, má nárok na starobný dôchodok v sume 5 387 Sk, t.j. u tohto poistenca je miera náhrady 135 %. Druhý muž platil poistné z maximálneho vymeriavacieho základu 32 000 Sk mesačne, t.j. poistné vo výške 8 960 Sk mesačne, má nárok na starobný dôchodok v sume 6 844 Sk, t.j. u tohto poistenca je miera náhrady 21 %. Rozdiel v sume starobného dôchodku prvého poistenca a druhého poistenca  je len 1 457 Sk. Všetci poistenci s príjmom od 10 000 Sk do 32 000 Sk pri 42 rokoch zamestnania majú dôchodok v jednotnej výške 6 844 Sk. Finančné ohodnotenie zásluhovosti je 1 457 Sk.
Uvedené skutočnosti spôsobujú finančnú náročnosť systému a sú aj jednou z príčin krízy dôchodkového systému. Toto sú vlastne aj dôvody  vedúce k nevyhnutnosti prijatia zákona o sociálnom poistení. Prijatie zákona o sociálnom poistení samo o sebe nebude znamenať zníženie finančnej náročnosti systému, pretože prechodné ustanovenia navrhnuté v zákone o sociálnom poistení rešpektujú zásadu zachovania získaných nárokov. Preto finančné bremeno založené dnes takmer neregulovanou mierou solidarity bude výrazne ovplyvňovať aj budúci systém sociálneho poistenia. Keďže v záujme priechodnosti zákona o sociálnom poistení bolo doplnené aj prechodné ustanovenie trojročného obdobia, v ktorom je umožnené vykonávať porovnávací prepočet výšky dôchodkov podľa starej a novej úpravy a tento sa bude dotýkať predovšetkým poistencov s nízkymi príjmami, efekt, ktorý sa sledoval prijatím zákona o sociálnom poistení – zastavenie ďalšieho nabaľovania finančnej náročnosti súčasného systému sa nedosiahne. Dosiahne sa len jeho čiastočné zmiernenie, pretože bude naďalej v trojročnom období predĺžená životnosť zabezpečovacej právnej úpravy. 
Zákon o sociálnom poistení je zákonom o primeranej miere solidarity  a o primeranej miere zásluhovosti, pretože tieto dva princípy musia byť vyvážené a rovnako uplatňované voči všetkým osobám, ktoré do systému prispievajú.
Jedným z hlavných kritérií posudzovania kvality dôchodkového systému je jeho finančná stabilita pri uspokojivej úrovni priemerných vyplácaných dôchodkových dávok a pri primeranom príspevkovom zaťažení subjektov povinných platiť poistné. Súčasný základný dôchodkový systém je vo vážnych finančných problémoch, pričom priemerné vyplácané dôchodkové dávky majú neuspokojivú úroveň a zaťaženie subjektov povinných platiť poistné je na hranici ekonomickej únosnosti. Toto sú hlavné dôvody vedúce k nutnosti zásadnej zmeny súčasného dôchodkového systému.
V prílohe C.1 sú pre obdobie rokov 1993 – 2000 uvedené výdavky základného systému dôchodkového zabezpečenia, priemerné mesačné počty poskytovaných dôchodkových dávok a ich priemerné mesačné výšky. Ešte v roku 1993 systém dôchodkového zabezpečenia poskytoval priemerný vyplácaný dôchodok  na  úrovni 36,6 % priemernej mzdy v hospodárstve Slovenskej republiky; v roku 2000 už len na úrovni 35,1 %.
V prílohe C.2 sú pre obdobie rokov 1993 – 2000 uvedené analogické údaje pre výdavky systému dôchodkového zabezpečenia a priemerné mesačné výšky poskytovaných dôchodkových dávok, avšak v cenách roku 1993. Zo stručnej analýzy je zrejmé, že v posledných dvoch rokoch došlo k prepadu reálnej úrovne priemerného dôchodku.
Uvedený vývoj jasne signalizuje, že  v súčasnom systéme dôchodkového zabezpečenia sú, resp. boli založené tendencie vedúce k naznačenému nepriaznivému vývoju. Tieto tendencie majú svoje príčiny a možno ich identifikovať.
Predovšetkým v systéme dôchodkového zabezpečenia sa riešili problémy okolitých sociálnych a ekonomických systémov, a to napríklad formou mimoriadneho poskytovania starobného dôchodku a riešením problematiky výchovy detí diferencovane ustanoveným dôchodkovým vekom žien.
V systéme dôchodkového zabezpečenia pretrvávalo naďalej vykazovanie pracovných kategórií na účely dôchodkového zabezpečenia. Nároky vyplývajúce zo zamestnaní zaradených do preferovaných pracovných kategórií na účely dôchodkového zabezpečenia boli uspokojované na úkor ostatných poistencov a takáto situácia bola aj v iných prípadoch, napríklad invalidi z mladosti, vysoká miera solidarity občanov s nadpriemernými príjmami so skupinou občanov s podpriemernými príjmami pri vymeriavaní dôchodkov.
Niektoré vybrané štatistické  údaje uvedenej problematiky sú uvedené v prílohe C.3.
V súčasnom systéme dôchodkového zabezpečenia systémové dávky sú hradené z platieb poistného a nesystémové dávky dôchodkového zabezpečenia sú hradené z prostriedkov štátneho rozpočtu; ide o dôchodok manželky, sociálny dôchodok,  zvýšenie dôchodkov z titulu  účasti na odboji a rehabilitácie, zvýšenie dôchodku pre bezvládnosť. Štát hradí z prostriedkov štátneho rozpočtu aj zvýšenie dôchodkov z titulu  jediného zdroja príjmu. Všetky tieto štátom financované dávky nepatria svojou povahou do dôchodkového systému poistno-matematického charakteru s primeranou mierou sociálnej solidarity.
Štatistický prehľad štátom financovaných dávok je uvedený v prílohe C.4.
V rokoch 1999 a 2000 boli prijaté viaceré čiastkové opatrenia systémového charakteru, napr. zrušenie mimoriadneho poskytovania starobného dôchodku, zrušenie vykazovania zamestnaní v I. a II. pracovnej kategórii a v I. a II. kategórii funkcií, zavedenie platenia poistného zamestnancami, ktorí sú poberateľmi starobného dôchodku, zrušenie možnosti vzniku nových nárokov na zvýšenie dôchodku pre bezvládnosť, vylúčenie hodnotenia doby nezamestnanosti bez poberania podpory v nezamestnanosti na účely dôchodkových nárokov. Aj napriek  uvedeným opatreniam negatívna tendencia vývoja príjmov a výdavkov Sociálnej poisťovne naďalej pretrváva a je nevyhnutné zásadné prebudovanie súčasného systému.
Komplexné riešenie zásadného prebudovania sociálneho zabezpečenia je obsahom základných programových dokumentov, ktorými sú Koncepcia transformácie sociálnej sféry Slovenskej republiky, schválená vládou Slovenskej republiky 12. decembra  1995 a Koncepcia reformy sociálneho poistenia v Slovenskej republike, schválená vládou Slovenskej republiky 9. augusta 2000.
Základným koncepčným zámerom je utvorenie sociálne spravodlivého systému sociálneho zabezpečenia, založeného na  osobnej participácii občana, sociálnej solidarite a garancii  štátu. Pri realizácii tohto zámeru je potrebné zohľadniť aj  historický vývoj sociálneho zabezpečenia v našich podmienkach.
Predložený návrh zákona vymedzuje sociálne poistenie ako základné sociálne poistenie, ktoré bude zahŕňať problematiku súčasného nemocenského poistenia, dôchodkového zabezpečenia a odškodňovania pracovných úrazov a chorôb z povolania, t.j.  nemocenské poistenie, dôchodkové poistenie a úrazové poistenie.
Za sociálne poistenie sa považuje aj doplnkové dôchodkové poistenie podľa zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 123/1996 Z. z. o doplnkovom dôchodkovom poistení a o zmene a doplnení niektorých zákonov  v znení zákona č. 409/2000 Z. z. a sociálne zabezpečenie a výsluhové upravené osobitnými predpismi.
V súlade s požiadavkou Svetovej banky uplatnenou v súvislosti s poskytnutím pôžičky na vybudovanie komplexného informačného systému je v predloženom návrhu zákona upravená aj problematika výberu a vymáhania poistného nielen na nemocenské poistenie, dôchodkové poistenie, úrazové poistenie, ale aj poistného na poistenie v nezamestnanosti a príspevku do garančného fondu jedným subjektom, t.j. Sociálnou poisťovňou.
Z dôvodu odstránenia v súčasnosti existujúcej roztrieštenosti  právnych predpisov, je účelné vytvoriť komplexnú úpravu základného sociálneho poistenia, ktorá bude zahŕňať nielen hmotnoprávne  predpisy, ale aj predpisy procesnoprávnej povahy, organizáciu  základného sociálneho poistenia a jeho financovanie.
Základnými princípmi, na ktorých bude základné sociálne  poistenie založené sú:
-  obligatórnosť, t. j. vznik poistenia priamo na základe zákonom ustanovených skutočností,
- jednotnosť, t. j. systém bude zaručovať právo na získanie  dávky v zásade za rovnakých podmienok, s vylúčením doterajších preferencií,
- priebežné financovanie a tomu zodpovedajúci neziskový charakter nositeľa poistenia,
- štátna garancia nárokov účastníkov systému.
Účelom základného sociálneho poistenia je v zásade zabezpečiť fyzické osoby peňažnými dávkami v prípade straty alebo zníženia  príjmu zo zárobkovej činnosti, vzniknutej v dôsledku vymedzenej sociálnej udalosti.
Základné sociálne poistenie sa navrhuje členiť na tri podsystémy, a to nemocenské poistenie, dôchodkové poistenie a úrazové poistenie. Vzhľadom na vymedzený účel sociálneho  poistenia budú z neho poskytované tri skupiny dávok, a to nemocenské dávky, dôchodkové dávky a úrazové dávky, suma ktorých sa navrhuje v zásade odvodiť z príjmu, z ktorého sa platí  poistné na základné sociálne poistenie, t. j. z vymeriavacieho základu.
Nemocenskými dávkami bude poistenec zabezpečovaný v prípade krátkodobej  straty alebo zníženia príjmu zo zárobkovej činnosti.  Z doterajšieho vecného rozsahu dávok nemocenského poistenia  sa preberajú všetky peňažné dávky, t. j. nemocenské, podpora pri ošetrovaní člena rodiny,  ktorá sa navrhuje nahradiť pojmom ošetrovné, peňažná pomoc v materstve pojmom materské a vyrovnávací príspevok v tehotenstve a materstve pojmom  vyrovnávacia dávka.
Zmeny sa navrhujú   v spôsobe výpočtu nemocenských dávok a u zamestnancov aj v poskytovaní nemocenských dávok za kalendárne dni.
Podľa súčasného právneho stavu sa nemocenské zamestnancom poskytuje na pracovné dni, a to vo výške 70 % za prvé tri  dni dočasnej pracovnej neschopnosti a od štvrtého dňa vo výške 90 % priemerného čistého zárobku, avšak najviac zo sumy  350 Sk na jeden pracovný deň pri päťdennom pracovnom týždni.
V základnom sociálnom poistení sa navrhuje nemocenské  dávky poskytovať za kalendárne dni a v jednotnej  výške 55 % z vymeriavacieho základu, z ktorého bolo zaplatené  poistné. Suma dávky nebude limitovaná tak, ako v súčasnosti,  ale obmedzenie sa prejaví len vo vzťahu k navrhovanej maximálnej sume vymeriavacieho základu.
Dôchodkovými dávkami bude poistenec zabezpečovaný v prípade dlhodobej straty alebo zníženia príjmu zo zárobkovej  činnosti.
V spôsobe výpočtu dôchodkových dávok bude odstránený  v súčasnosti už nevyhovujúci statický spôsob určovania výšky  a tento bude nahradený novou dynamickou konštrukciou, v ktorej sa posilní uplatnenie princípu pracovných zásluh pri súčasnom uplatňovaní princípu sociálnej solidarity.
Najvýznamnejšou dôchodkovou dávkou je starobný dôchodok.  Úroveň dôchodkových dávok je ako celok posudzovaná podľa  úrovne starobného dôchodku, a to nielen z dôvodu, že starobné  dôchodky v Slovenskej republike tvoria viac ako polovicu  (55 %) všetkých vyplácaných dôchodkov a výdavky na ne tvoria takmer dve tretiny (65 %) z celkového objemu výdavkov, ale aj preto, že všetky  ostatné dôchodky sú ustanovené vo vzťahu k starobnému dôchodku. Uvedené percentuálne údaje sú štatistickými údajmi k 31. decembru 2000. V prílohe C.5 je komplexnejší pohľad na  relatívne štatistiky počtov a výdavkov týkajúcich sa starobných dôchodkov. Vývoj úrovne priemerného starobného dôchodku od roku 1993 až do súčasnosti je uvedený v prílohe C.6.
Veková hranica ustanovená na vznik nároku na starobný  dôchodok, t.j. dôchodkový vek, je výsledkom sociálneho, ekonomického vývoja a sociálnych podmienok, v ktorých sa zohľadňuje nielen hospodárska úroveň spoločnosti, ale aj jej kultúrna a sociálna úroveň. Na jeho určenie majú veľký vplyv  tiež tradície, historický vývoj sociálneho zabezpečenia, verejná mienka a postoje a v konečnom dôsledku jeho určenie je  výsledkom celospoločenského konsenzu.
Podľa v súčasnosti platného zákona č. 100/1988 Zb. o sociálnom zabezpečení v znení neskorších predpisov veková podmienka na vznik nároku na starobný dôchodok u mužov je 60 rokov a u žien je 53 až 57 rokov, v závislosti od počtu vychovaných detí.
Okrem uvedeného všeobecného dôchodkového veku u mužov  a žien zákon o sociálnom zabezpečení umožňuje priznať starobný dôchodok pri dosiahnutí nižšieho dôchodkového veku, a to  55 a 58 rokov veku, v závislosti od druhu vykonávaného zamestnania zaradeného do I. pracovnej kategórie a I. a II. kategórie funkcií.
Osobitná úprava dôchodkového veku podľa zákona o sociálnom zabezpečení platí aj pre účastníkov odboja, a to v závislosti od zaradenia dôchodcu do príslušnej skupiny účastníkov odboja.
Predložený návrh zákona  zachováva v súčasnosti platnú vekovú podmienku na vznik nároku na starobný  dôchodok  mužov, a to dovŕšenie 60 rokov veku. V súvislosti s dôchodkovým vekom sa navrhuje postupné odstránenie zohľadňovania počtu vychovaných detí a postupné vyrovnanie dôchodkového veku žien s dôchodkovým vekom mužov.
Toto opatrenie sa navrhuje z dôvodu, že pre zachovanie  rovnováhy príjmov a výdavkov Sociálnej poisťovne je potrebné  zachovať optimálny pomer medzi dĺžkou obdobia prispievania do  systému a dĺžkou obdobia poberania dávky vyplácanej z tohto  systému.
V roku 1999 bol priemerný vek žiadateľa o starobný  dôchodok u mužov 59 rokov, u žien 54 rokov a priemerná dĺžka  doby zamestnania bola u mužov 40 rokov a u žien 35 rokov.
Muži vo veku 59 rokov sa v priemere dožijú ďalších  16,32 rokov a 54 ročné ženy ďalších 25,43 rokov. Pomer medzi  dĺžkou doby zamestnania a dĺžkou obdobia poberania dávky  dôchodkového zabezpečenia je u takýchto mužov 2,45  (40:16,32) a u takýchto žien 1,38 (35:25,43).
Na základe uvedeného možno konštatovať, že žena odchádzajúca do starobného dôchodku prispieva na dôchodkové zabezpečenie o 1,38-krát dlhšie ako poberá starobný dôchodok. Muž  odchádzajúci do starobného dôchodku prispieva na dôchodkové  zabezpečenie 2,45-krát dlhšie ako je obdobie poberania starobného dôchodku.
Tento zjavný nepomer nadobudne ešte výraznejšiu podobu, ak sa prihliadne  k zaplatenému poistnému a k vyplateným dávkam. Za predpokladu, že zárobky muža sú o 10 % vyššie ako zárobky ženy a mužom poberaný dôchodok je o 19 % vyšší ako u ženy (čo zodpovedá štatistickým údajom z roku 1999), potom  muž zaplatí na poistnom počas svojej pracovnej kariéry (40/35)*1,1 = 1,26-krát viac ako žena, avšak bude počas svojho života poberať len 77 % z dôchodkových dávok vyplatených žene; 0,77 = (16,32*1,19)/25,43. Z tohto jednoduchého porovnania jednoznačne vyplýva, že  parametre dôchodkového veku mužov a žien a samotná konštrukcia dôchodku sú v súčasnom dôchodkovom systéme  nastavené mimoriadne nevyhovujúcim spôsobom.
Časový harmonogram vyrovnávania dôchodkového veku sa navrhuje s prihliadnutím na demografický vývoj Slovenskej republiky v období rokov 2000 až 2015.
Postupné vyrovnávanie dôchodkového veku v I. alternatíve sa bude dotýkať tých žien, ktoré podľa súčasnej právnej úpravy dovŕšia dôchodkový vek (53 – 57 rokov veku) v období od 1. júla 2003 do 31. decembra 2010. Jednotný dôchodkový vek 60 rokov pre všetky ženy podľa tejto alternatívy sa začne uplatňovať od roku 2018.
Postupné vyrovnávanie dôchodkového veku v II. alternatíve sa bude dotýkať tých žien, ktoré podľa súčasnej právnej úpravy dovŕšili dôchodkový vek (53 – 57 rokov veku) v období od 1. júla 2003 do 31. decembra 2019. Jednotný dôchodkový vek 60 rokov pre všetky ženy podľa tejto alternatívy sa začne uplatňovať od roku 2026.
Pri schválení alternatívy I deficit Sociálnej poisťovne v 2. polroku 2003 od účinnosti zákona, t.j. v období od 1. júla 2003 do 31. decembra 2003 sa zníži o 164 mil. Sk a v roku 2004 sa zvýši o 581 mil. Sk.
Pri schválení alternatívy II deficit Sociálnej poisťovne v 2. polroku 2003 sa zvýši o 238 mil. Sk a v roku 2004 sa zvýši o 1 270 mil. Sk.
Navrhnuté riešenie spočíva v približne rovnomernom zvyšovaní dôchodkového veku, a to v každej skupine žien podľa počtu vychovaných detí. Tento spôsob poskytne pre potenciálne dôchodkyne ľahšiu akceptáciu zvýšeného dôchodkového veku.
V súvislosti s dopadom návrhu zákona na zamestnanosť bol predmetom rokovania vlády Slovenskej republiky osobitný materiál s názvom „Harmonogram vyrovnávania veku odchodu do dôchodku žien a mužov“. Na základe uskutočnených analýz v uvedenej štúdii možno konštatovať, že vplyvom vyrovnania dôchodkového veku žien na 60 rokov bude v roku 2014 prírastok ekonomicky aktívnych žien predstavovať približne 196 tis. osôb, čo reprezentuje cca 16 tis. žien ročne.
Priemerné ročné prírastky miery nezamestnanosti pri 30 % miere nezamestnanosti predmetnej skupiny žien by predstavovali nárast celkovej miery nezamestnanosti 0,11 % ročne. Na strane druhej je nevyhnutné uviesť, že proces zvyšovania dôchodkového veku bude mať konečné dopady až v rokoch, keď je reálne predvídateľná vyššia úroveň zamestnanosti v dôsledku celkových hospodárskych aktivít Slovenskej republiky aj vo väzbe na orientáciu ku krajinám EÚ a celkový prístupový proces.

Z vecného rozsahu dôchodkového poistenia sa navrhuje vylúčiť poskytovanie invalidného dôchodku občanom, ktorí sa stali invalidnými do skončenia povinnej školskej dochádzky, tzv. invalidi z mladosti. Riešenie zabezpečenia týchto občanov treba realizovať v rámci celospoločenskej solidarity, čomu zodpovedajú plnenia poskytované najmä zo systému štátnej sociálnej podpory.
Začlenenie poskytovania úrazových dávok do základného sociálneho poistenia je pokračovaním v prirodzenom vývoji  progresívnej úpravy odškodňovania pracovných úrazov a chorôb  z povolania, pričom bolo potrebné prispôsobiť právny rámec  ich poskytovania novým ekonomickým podmienkam trhového  prostredia.
Právna úprava úrazových dávok vychádza z doterajšieho  nároku zamestnanca na náhradu škody vzniknutej pri pracovnom  úraze alebo chorobe z povolania podľa Zákonníka práce. Ide  o dávky kompenzačného charakteru a pokiaľ sú poskytované  k nemocenskej dávke alebo dôchodkovej dávke, majú výlučne  nadstavbový resp. doplnkový charakter.
Základné sociálne poistenie bude vykonávať Sociálna poisťovňa,  ktorá bola zriadená s účinnosťou od 1. januára 1995 na vykonávanie nemocenského poistenia a dôchodkového zabezpečenia, a ktorá s účinnosťou od 1. apríla 2002 preberá výkon odškodňovania pracovných úrazov a chorôb z povolania zo Slovenskej poisťovne, a.s.
Prevzatie výkonu nemocenského poistenia Sociálnou poisťovňou od zamestnávateľov, zavedenie úrazového poistenia, ktorého výkon bude Sociálna poisťovňa zabezpečovať, ako aj racionalizačné opatrenia súvisiace s prípravou nábehu zákona o sociálnom poistení v tejto verejnoprávnej inštitúcii budú mať vplyv na úroveň zamestnanosti v tejto inštitúcii bez nároku na riešenie z iných zdrojov ako umožňujú  pravidlá dané rozpočtom Sociálnej poisťovne.
Vzhľadom na skutočnosť, že návrh zákona upravuje aj poistenie v nezamestnanosti na účely výberu, platenia, odvádzania, kontroly a vymáhania poistného na poistenie v nezamestnanosti a výberu, kontroly a vymáhania príspevku do garančného fondu, je v článku II navrhnutá zmena a doplnenie zákona Národnej rady Slovenskej republiky            č. 387/1996 Z. z. o zamestnanosti v znení neskorších predpisov.
Navrhovaná zmena obsahuje úpravu ustanovení citovaného zákona, ktoré sú dotknuté prechodom výkonu činností súvisiacich s výberom, platením, odvádzaním, kontrolou a vymáhaním poistného na poistenie v nezamestnanosti a výberom, kontrolou a vymáhaním príspevku do garančného fondu z Národného úradu práce na Sociálnu poisťovňu. 
Na prechod výkonu uvedených činností nadväzuje potreba vykonať príslušné zmeny v pôsobnosti niektorých samosprávnych orgánov Národného úradu práce a výkonných orgánov Národného úradu práce. S návrhom zákona o sociálnom poistení sa zjednocujú podmienky vzniku, trvania, prerušenia a zániku poistenia v nezamestnanosti a doteraz používaný pojem „príspevok na poistenie v nezamestnanosti“ sa nahrádza pojmom „poistné na poistenie v nezamestnanosti“. Novo sa definuje aj okruh účastníkov právnych vzťahov.
	Predložený návrh zákona je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky.
	Návrh zákona o sociálnom poistení bude mať vplyv na hospodárenie Sociálnej poisťovne a bude vyžadovať pri jeho realizácii legisvakančnú lehotu, vyššie organizačné a technické zabezpečenie.
	Ministerstvo financií Slovenskej republiky vo svojom stanovisku z 15. augusta 2001 a z 22. augusta 2001 uplatnilo viaceré aj zásadné pripomienky, v ktorých zásadne nesúhlasilo s platbou poistného na dôchodkové poistenie plateného štátom v navrhovanej výške, vzťah financií Sociálnej poisťovne a štátnej pokladnice, ktorý možno doriešiť až v nadväznosti na prijatie zákona o štátnej pokladnici a pod. Požiadavky na doplnenie dôvodovej správy vrátane spôsobu použitia finančných prostriedkov z privatizácie Slovenského plynárenského priemyslu podľa uznesenia vlády Slovenskej republiky č. 1021/2000 vo výške 55 mld. Sk sú  v predloženom návrhu zákona realizované. 
	Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky neakceptovalo zásadnú pripomienku Konfederácie odborových zväzov Slovenskej republiky na priamu garanciu štátu celého systému sociálneho poistenia a aby dávky úrazového poistenia netvorili nadstavbu dávok nemocenského poistenia a dôchodkového poistenia. Pripomienky Asociácie zamestnávateľských zväzov a združení Slovenskej republiky boli akceptované.
	Návrh zákona je v súlade s dohovormi Medzinárodnej organizácie práce, napríklad dohovor o minimálnej norme sociálneho zabezpečenia č. 102, dohovor o invalidných, starobných a pozostalostných dávkach č. 128 a s Európskou chartou sociálneho zabezpečenia.
	Problematika sociálnej politiky je v práve ES/EÚ upravená:
a)	v primárnej legislatíve – čl. 136 až 140 Zmluvy o ES (Maastricht, 1992) v znení jej zmien a doplnkov Amsterdamskou zmluvou z roku 1997. ES a členské štáty majú podľa nich za cieľ podporovať zamestnanosť a zlepšovať životné a pracovné podmienky, aby sa dosiahla ich harmonizácia pri zachovaní dosiahnutej úrovne a primeraná sociálna ochrana. Na dosiahnutie týchto cieľov ES uľahčuje koordináciu, podporuje úzku spoluprácu a dopĺňa činnosti členských štátov vo všetkých oblastiach sociálnej politiky, najmä v záležitostiach týkajúcich sa pracovného práva, sociálneho zabezpečenia a sociálnej ochrany pracovníkov, 
b)	v sekundárnej legislatíve – Nariadenie Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o aplikácii systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnané osoby, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci ES a Nariadenie Rady č. 574/72 (EHS) z 21. marca 1973 upravujúce postup pri uplatňovaní nariadenia č. 1408/71, v znení ich neskorších zmien a doplnení. Tieto nariadenia sú základné predpisy pre oblasť sociálneho zabezpečenia, pričom obsahujú pravidlá a riešenia cezhraničných problémov, ktoré vznikajú a vzťahujú sa len na určité kategórie osôb, ktoré prechádzajú z jedného členského štátu do iného. V nich sú pojmy zamestnaná osoba a samostatne zárobkovo činná osoba definované v čl. 1 (a) ako ktorákoľvek osoba poistená na povinnom alebo dobrovoľne pokračujúcom základe, z dôvodu jednej alebo viacerých okolností pokrytých oblasťami systému sociálneho zabezpečenia (choroba, invalidita, staroba, pozostalostné, rodinné alebo nezamestnanecké dávky), ako aj ktorákoľvek osoba poistená dobrovoľne z dôvodu jednej alebo viacerých okolností pokrytých oblasťami uvedenými v tomto nariadení alebo podľa systému sociálneho zabezpečenia členského štátu, určeného či už pre zamestnané osoby a samostatné zárobkovo činné osoby alebo pre všetkých obyvateľov.
Vzhľadom na uvedené, keďže členským štátom je ponechaná široká voľnosť pri navrhovaní a rozvoji ich systémov sociálneho zabezpečenia, stupeň kompatibility tohto návrhu zákona s právom ES/EÚ sa nevyjadruje. Návrh zákona však predstavuje zladenie s požiadavkou uplatňovania princípu rovnosti zaobchádzania medzi mužmi a ženami, ochranu práv zamestnancov pri platobnej neschopnosti i zamestnávateľa a uplatnenie zásady rovnakého zaobchádzania bez ohľadu na rasový alebo etnický pôvod. 
Návrh zákona prerokovala Rada hospodárskej a sociálnej dohody Slovenskej republiky na dvoch zasadnutiach, a to 25. januára 2002 a 1. februára 2002. Rada hospodárskej a sociálnej dohody Slovenskej republiky nedospela k dohode z dôvodu nesúhlasu Konfederácie odborových zväzov Slovenskej republiky s predloženým návrhom zákona.

Doložka zlučiteľnosti
návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a s právom Európskej únie
1. Navrhovateľ zákona:		vláda Slovenskej republiky
2. Názov návrhu zákona:	zákon o sociálnom poistení 
3. Záväzky Slovenskej republiky vo vzťahu k Európskym spoločenstvám a k Európskej únii:
a)	problematika návrhu zákona podľa článku 70 Európskej dohody o pridružení uzatvorenej medzi Európskym spoločenstvom a ich členskými štátmi na jednej strane a Slovenskou republikou na druhej strane nepatrí medzi oblasti zahrnuté na zbližovanie práva. Podľa článku 88 v oblasti sociálneho zabezpečenia, t.j. v časti sociálneho poistenia, ktoré je predmetom úpravy návrhu zákona sa zabezpečuje spolupráca medzi zmluvnými stranami,
b)	z NPPAA, Partnerstva  pre vstup, Bielej knihy, screeningu a plánu legislatívnych úloh vlády Slovenskej republiky  vyplýva požiadavka na inštitucionálne zabezpečenie efektívnej koordinácie systému sociálneho zabezpečenia.
4. a) Problematika zákona je v práve Európskeho spoločenstva upravená vo viacerých článkoch zmluvy o založení Európskeho spoločenstva v amsterdamskom znení. V rámci spoločenstva sa v oblasti upravenej návrhom zákona uplatňuje tzv. globálny prístup, ktorého cieľom nie je zosúladenie systémov sociálneho zabezpečenia členských štátov, ale dosiahnutie efektívnej koordinácie týchto systémov.
	Predložený návrh zákona plne rešpektuje štyri všeobecné právne zásady:
1.	aplikáciu jedného zákonodarstva,
2.	rovnosť zaobchádzania,
3.	zachovanie získaných práv,
4.	spočítanie období poistenia.
     b) v práve Európskej únie je problematika návrhu zákona upravená v sekundárnom práve v nariadení Rady
-	1408/71/EHS o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnané osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva,
-	574/72/EHS o postupe pri uplatňovaní nariadenia Rady 1408/71/EHS a v týchto smerniciach:
-	Smernica Rady 79/7/EHS z 19. decembra 1978 o postupnom vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach súvisiacich so sociálnym zabezpečením,
-	Smernica Rady 80/987/EHS z 20. októbra 1980 o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa ochrany práv zamestnancov pri platobnej neschopnosti ich zamestnávateľa,
-	Smernica Rady 2000/43/ES z 29. júna 2000 o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s osobami bez ohľadu na rasový alebo etnický pôvod.
5.	Stupeň zlučiteľnosti návrhu zákona s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie: úplná.
6.	Gestor (spolupracujúce rezorty):
k Smernici 2000/43 – Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky.
7. Účasť expertov pri príprave návrhu zákona:
    Projekt PHARE – CONSENSUS „Príprava na zapojenie Slovenskej republiky do medzinárodnej koordinácie systémov sociálneho zabezpečenia“ – t. č. neskončený.	

B. Osobitná časť
K čl. I
K § 1 a 2
Vymedzuje sa predmet úpravy zákona o sociálnom poistení a zavádza sa definícia sociálneho poistenia ako systému, ktorý bude pozostávať zo základného sociálneho poistenia, z doplnkového dôchodkového poistenia upraveného osobitným predpisom, a to zákonom Národnej rady Slovenskej republiky č. 123/1996 Z. z. o doplnkovom dôchodkovom poistení zamestnancov a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení  zákona                č. 409/2000 Z. z., ktorým bolo s účinnosťou od 1. júla 1996 toto poistenie zavedené a zo sociálneho zabezpečenia a z výsluhového zabezpečenia upraveného osobitnými predpismi, napríklad zákonom č. 73/1998 Z. z. o štátnej službe príslušníkov Policajného zboru, Slovenskej informačnej služby, Zboru väzenskej a justičnej stráže Slovenskej republiky a Železničnej polície. 
Týmto zákonom sa upravuje aj poistenie v nezamestnanosti, výber, kontrola a vymáhanie poistného na poistenie v nezamestnanosti a príspevku do garančného fondu.
Jedným z troch základných pilierov novej sústavy sociálneho zabezpečenia popri štátnej sociálnej podpore a sociálnej pomoci bude systém sociálneho poistenia. Predmetom tohto  zákona je komplexná úprava novo zavádzaného základného systému sociálneho poistenia, ktorá zahŕňa jeho hmotnoprávnu a procesnoprávnu  úpravu, ako aj úpravu jeho financovania a organizáciu základného sociálneho poistenia.
Základné sociálne poistenie v zásade zahŕňa problematiku súčasného systému nemocenského poistenia, dôchodkového zabezpečenia  a odškodňovania pracovných úrazov a chorôb z povolania, ktoré  sú upravené viacerými osobitnými právnymi predpismi (napr.  zákon č. 54/1956 Zb. o nemocenskom poistení zamestnancov  v znení neskorších predpisov, zákon č. 88/1968 Zb. o predĺžení materskej dovolenky, o dávkach v materstve a o prídavkoch  na deti z nemocenského poistenia v znení neskorších predpisov, vyhláška Ústrednej rady odborov č. 165/1979 Zb. o nemocenskom poistení niektorých pracovníkov a o poskytovaní dávok  nemocenského poistenia občanom v osobitných prípadoch v znení  neskorších predpisov, zákon č. 100/1988 Zb. o sociálnom zabezpečení v znení neskorších predpisov, nariadenie vlády Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky č. 557/1990 Zb. o mimoriadnom poskytovaní  starobného dôchodku niektorým baníkom v znení neskorších  predpisov, zákon Slovenskej národnej rady č. 543/1990 Zb.  o štátnej správe sociálneho zabezpečenia v znení neskorších  predpisov, zákon Národnej rady Slovenskej republiky  č. 274/1994 Z. z. o Sociálnej poisťovni v znení neskorších  predpisov, zákon č. 65/1965 Zb. Zákonník práce v znení neskorších predpisov).
Navrhovaný zákon sa v zásade nebude vzťahovať na príslušníkov Policajného zboru, Slovenskej informačnej služby, Národného bezpečnostného úradu, Zboru väzenskej a justičnej stráže, Železničnej polície, colníkov, profesionálnych vojakov a vojakov prípravnej služby (ďalej len „poistenie silových rezortov“) z dôvodu, že títo poistenci budú mať osobitný systém sociálneho zabezpečenia.
Z dôvodu sprehľadnenia a zjednodušenia práva základného sociálneho  poistenia sa navrhuje jeho úprava jedným právnym predpisom.
Definujú sa sociálne udalosti, pri vzniku ktorých dochádza k strate alebo zníženiu príjmu zo zárobkovej činnosti a z tohto dôvodu sa poistenec zabezpečuje dávkami základného sociálneho poistenia.
K § 3
Základné sociálne poistenie upravené navrhovaným zákonom bude vytvorené zo súčasného systému nemocenského poistenia, dôchodkového zabezpečenia a odškodňovania pracovných úrazov a chorôb z povolania a bude a členiť na tri podsystémy, a to na 
-	nemocenské poistenie,
-	dôchodkové poistenie,
-	úrazové poistenie.
K § 4 až 13
V návrhu zákona sa definujú základné pojmy základného sociálneho poistenia. Jedným z týchto základných pojmov je zárobková činnosť, výkon ktorej  zakladá povinné poistenie priamo zo zákona alebo umožňuje dobrovoľný vstup do systému. Ďalšími základnými pojmami sú subjekty práv a povinností, ktoré sú obsahom právnych vzťahov základného sociálneho poistenia, a to zamestnanec, zamestnávateľ, samostatne zárobkovo činná osoba, spolupracujúca osoba,  spoločník spoločností s ručením obmedzeným a poistenec sociálneho poistenia.
Definované sú ďalšie pojmy, ako pracovný úraz, služobný úraz a choroba z povolania, nezaopatrené dieťa, sústavná príprava na  povolanie a všeobecný vymeriavací základ. Ide o základné pojmy, ktoré sú v zásade spoločné pre všetky tri podsystémy základného sociálneho poistenia.
K § 14
Zo systému základného sociálneho poistenia budú poskytované v zásade len také dávky, ktoré sú odvodené od príjmu z predchádzajúcej zárobkovej činnosti a tento príjem nahrádzajú. Z jednotlivých podsystémov základného sociálneho poistenia sa navrhuje poskytovať tri skupiny dávok,  a to nemocenské dávky, dôchodkové dávky a úrazové dávky.
Účelom nemocenských dávok a dôchodkových dávok je zabezpečiť osoby zárobkovo činné pre prípad straty alebo zníženia  príjmu zo zárobkovej činnosti pri vzniku vymedzených sociálnych udalostí, ktorými sú dočasná pracovná neschopnosť, tehotenstvo,  materstvo, staroba, invalidita a smrť poistenca.
Vzhľadom na princíp rovnosti uplatňovaný v systéme základného  sociálneho poistenia, ktorý by mal zaručovať všetkým osobám  zúčastneným na tomto poistení nárok na jednotlivé druhy dávok  za rovnakých podmienok, upúšťa sa od niektorých preferencií  uplatňovaných v súčasných systémoch nemocenského poistenia a dôchodkového zabezpečenia, ktoré zvýhodňujú určité skupiny poistencov, napríklad dôchodok za výsluhu rokov, pracovné kategórie, osamelosť, odboj.
Do vecného rozsahu dôchodkového poistenia sa nepreberajú tzv. nesystémové dávky súčasného systému dôchodkového zabezpečenia, t.j. dávky, ktorých poskytovanie nie je odvodené od predchádzajúcej zárobkovej činnosti, ale v ich poskytovaní sa uplatňuje výlučne sociálne hľadisko a sú financované z prostriedkov štátneho rozpočtu. Ide o dôchodok manželky, sociálny dôchodok a úpravu dôchodku z dôvodu jediného zdroja príjmu. Sociálne hľadisko je výlučne uplatňované v súčasnosti aj v právnej úprave poskytovania invalidných dôchodkov občanom, ktorí sa stali invalidnými v čase do skončenia povinnej školskej dochádzky. Invalidný dôchodok poskytovaný týmto občanom neplní účel dávky poistného systému, t.j. nenahrádza príjem zo zárobkovej činnosti, pretože títo občania zárobkovú činnosť nikdy nevykonávali a teda sa ani nepodieľali na financovaní tohto systému. Z uvedených dôvodov zabezpečenie týchto občanov nebude riešené v poistnom systéme, ale v systéme štátnej sociálnej podpory v rámci uplatnenia celospoločenskej solidarity.
Začlenenie poskytovania úrazových dávok do základného sociálneho  poistenia vychádza z potreby vytvoriť mechanizmus, ktorý bude  schopný v dostatočnej miere zabezpečiť nároky oprávnených  osôb na náhradu škody spôsobenú pracovným úrazom alebo chorobou z povolania poškodením zdravia a chrániť zodpovedné  subjekty pred náhlymi a ďalekosiahlymi dôsledkami ich zodpovednosti za vyššie uvedené škody na zdraví.
V súčasnosti realizované odškodnenie pracovných úrazov a chorôb z povolania vyplýva zo zodpovednosti  zamestnávateľa, ktorú upravuje Zákonník práce. V súlade s Dohovormi Medzinárodnej organizácie práce č. 102 o minimálnej  norme sociálneho zabezpečenia a č. 121 o dávkach pri pracovných úrazoch, sa problém garancií navrhuje riešiť prostredníctvom úrazových dávok v rámci základného sociálneho poistenia. 
K § 15 a 16
Osobný rozsah základného sociálneho poistenia sa vymedzuje osobitne pre jeho jednotlivé podsystémy.
Povinnému nemocenskému poisteniu bude v zásade podliehať rovnaký okruh osôb, ktorý podlieha  povinnej účasti na nemocenskom poistení podľa právnej úpravy platnej do 30. júna 2003. Povinne nemocensky poistení budú teda zamestnanci a samostatne zárobkovo činné osoby, ktoré presiahli zákonom ustanovenú sumu príjmu z výkonu samostatnej zárobkovej činnosti.  Okruh osôb, ktoré môžu využiť dobrovoľné nemocenské poistenie vymedzený  právnou úpravou platnou do 30. júna 2003, t.j. samostatne zárobkovo činné osoby, ktorým nevzniklo povinné nemocenské poistenie a spolupracujúce osoby samostatne zárobkovo činných osôb nemocensky poistených,  sa rozširuje o spoločníkov spoločnosti s ručením obmedzeným, ktorí sú odmeňovaní za prácu v spoločnosti  formou, ktorá sa považuje za príjem zo závislej činnosti a ktorí do 30. júna 2003 boli zúčastnení na nemocenskom poistení povinne ako zamestnanci. K zmene povinnej účasti na dobrovoľné poistenie týchto osôb bolo potrebné pristúpiť z dôvodu, že  u tejto skupiny osôb nie je možné jednoznačne určiť okamih vzniku a zániku poistenia, ktorý by zakladal vznik povinného poistenia priamo zo zákona.
Osoby, ktoré podliehajú povinnému nemocenskému poisteniu, t.j. zamestnanci a samostatne zárobkovo činné osoby, ktoré dosiahli zákonom určenú sumu príjmu z výkonu samostatnej zárobkovej činnosti, súčasne podliehajú aj povinnému dôchodkovému poisteniu. Povinnému dôchodkovému poisteniu ďalej podlieha taxatívne vymedzený okruh osôb, za ktoré platí poistné na dôchodkové poistenie štát alebo Národný úrad práce. Okruh osôb, ktoré majú možnosť dobrovoľnej účasti na dôchodkovom zabezpečení podľa právnej úpravy platnej do 30. júna 2003, sa rozširuje o spoločníkov spoločnosti s ručením obmedzeným, u ktorých sa mení povinná účasť na dôchodkovom zabezpečení na dobrovoľné dôchodkové poistenie. Dobrovoľný vstup do systému dôchodkového poistenia sa novo umožňuje fyzickej osobe vedenej v evidencii úradu práce bez poberania podpory v nezamestnanosti a študentom, ktorí študujú na vysokej škole po dovŕšení 25 rokov veku. Vzhľadom na skutočnosť, že s účinnosťou od 1. januára 2001 sa umožnilo každej fyzickej osobe, ktorá získala aspoň jeden rok účasti  na dôchodkovom zabezpečení, dobrovoľne pokračovať v tejto účasti, a to najviac v celkovom rozsahu 10  rokov, boli preto z okruhu osôb dobrovoľne dôchodkovo poistených vypustené osoby zárobkovo činné v cudzine.
K § 17 a 18
Na rozdiel od povinného nemocenského poistenia a povinného dôchodkového poistenia povinné úrazové poistenie je viazané na zamestnávateľa a vyplýva z jeho zodpovednosti za škodu vzniknutú v dôsledku pracovného úrazu a choroby z povolania, ktorá je založená v Zákonníku práce. Z úrazového poistenia zamestnávateľa majú nárok na úrazové dávky jeho zamestnanci. V obmedzenom rozsahu nárok na úrazové dávky majú aj fyzické osoby, ktorých okruh je v zákone taxatívne vymedzený. V zásade ide o osoby, ktoré v celospoločenskom záujme dobrovoľne vykonávajú činnosť, ktorá nie je pravidelná. Výdavky na úrazové dávky týchto osôb budú financované z prostriedkov štátneho rozpočtu. 
K § 19
	Vymedzuje sa osobný rozsah povinného a dobrovoľného poistenia v nezamestnanosti. Povinnému poisteniu v nezamestnanosti bude podliehať v zásade rovnaký okruh osôb, ktorý podlieha povinnému nemocenskému poisteniu. Povinne poistený v nezamestnanosti budú teda zamestnanec, ktorý je povinne nemocensky poistený a povinne dôchodkovo poistení a samostatne zárobkovo činná osoba, ktorá je povinne nemocensky poistená a povinne dôchodkovo poistená. Dobrovoľné poistenie v nezamestnanosti bude môcť využiť v porovnaní s okruhom osôb, ktoré môžu byť dobrovoľne nemocensky poistené, aj fyzická osoba, ktorá vykonáva osobnú asistenciu podľa zákona o sociálnej pomoci v rozsahu najmenej 90 hodín mesačne.
K § 20 až 24, 26, 28 a 29
	Vznik a zánik povinného nemocenského poistenia  a povinného dôchodkového poistenia je viazaný na vznik a zánik zákonom ustanovenej skutočnosti, akou je napr. vznik a skončenie pracovného pomeru, štátnozamestnaneckého pomeru, služobného pomeru, dosiahnutie zákonom ustanovenej sumy príjmu z podnikania a z inej samostatnej zárobkovej činnosti, výkon základnej vojenskej služby, civilnej služby, starostlivosti o dieťa do troch rokov jeho veku a iné.
	Vznik a zánik dobrovoľného nemocenského poistenia, dobrovoľného dôchodkového poistenia a dobrovoľného poistenia v nezamestnanosti je viazaný v zásade na podanie prihlášky a odhlášky z tohto poistenia. Okrem toho dobrovoľné poistenie zaniká vždy aj v zákonom ustanovených prípadoch, napr. vznikom povinného poistenia, zánikom oprávnenia na výkon samostatnej zárobkovej činnosti a pod.
	Vznik úrazového poistenia zamestnávateľa je viazaný na deň, v ktorom začal zamestnávať aspoň jedného zamestnanca a zánik tohto poistenia je viazaný na deň, v ktorom nezamestnáva ani jedného zamestnanca.
	Vznik a zánik povinného poistenia v nezamestnanosti zamestnanca a samostatne zárobkovo činnej osoby je viazaný na vznik a zánik povinného nemocenského poistenia a povinného dôchodkového poistenia zamestnanca a samostatne zárobkovo činnej osoby.
K § 25
	Na zvýšenie hranice príjmu z podnikania a z inej samostatnej zárobkovej činnosti rozhodujúcej pre vznik povinného nemocenského poistenia a povinného dôchodkového poistenia samostatne zárobkovo činných osôb sa preberá právna úprava zavedená od 1. januára 2001.
	V prípade, že  samostatne zárobkovo činná osoba podá dodatočné daňové priznanie, navrhuje sa, aby  na vznik a zánik poistenia bolo zohľadňované len to dodatočné daňové priznanie, ktoré má bezprostredný vplyv na „práve existujúce“ poistenie. Ak by  na základe dodatočného daňového priznania nastali zmeny v rozhodujúcich skutočnostiach, navrhuje sa prípadnú zmenu v poistení realizovať s bežnou účinnosťou.
K § 27
	Zavádza sa nový inštitút prerušenia povinného nemocenského poistenia a povinného dôchodkového poistenia. Poistenie sa prerušuje z dôvodov taxatívne ustanovených, ktoré sa viažu na také situácie, v ktorých nie je odôvodnené vyžadovať povinné platenie poistného. Tento inštitút sa uplatňuje aj v poistení v nezamestnanosti rovnako. Napriek tomu, že tento inštitút má najmä vo vzťahu k plneniu odvodových povinností právne účinky zániku poistenia, jeho význam spočíva v tom, že pri jeho uplatnení sa nevyžaduje splnenie oznamovacej povinnosti, t.j. podanie odhlášky a prihlášky do poistenia.
K § 30
Upravuje sa spôsobilosť fyzickej osoby  v právnych vzťahoch základného sociálneho poistenia a poistenia v nezamestnanosti mať práva a povinnosti, ktoré vznikajú v zásade narodením a zanikajú smrťou, prípadne  vyhlásením za mŕtveho a spôsobilosť fyzickej osoby vlastnými  právnymi úkonmi nadobúdať v právnych vzťahoch základného sociálneho  poistenia práva a brať na seba povinnosti.
K § 31 a 32
Úprava týkajúca sa právnych úkonov v sociálnom poistení  a počítanie lehôt v návrhu zákona je v súlade s doterajšou  úpravou.
K § 33 a 34
	Navrhovaný zákon rešpektuje odlišné postavenie zamestnancov a samostatne zárobkovo činných osôb pri výkone ich zárobkovej činnosti, ktoré spočíva v ich  rozdielnom postavení pri jej výkone i vo forme odmeňovania za vykonanú prácu a spôsobe platenia poistného.
Je potrebné, aby uvedené rozdiely boli zohľadnené i v podmienkach, ktoré musia byť splnené na vznik nároku na nemocenskú dávku. Okrem podmienok ustanovených na vznik nároku na nemocenskú dávku, ktoré musí splniť zamestnanec, sa u samostatne zárobkovo činnej osoby vyžaduje splnenie ďalšej podmienky, ktorou je zaplatenie poistného na nemocenské poistenie.
U zamestnancov sa navrhuje nepodmieňovať vznik nároku na nemocenské dávky zaplatením poistného z dôvodu, že poistné na nemocenské poistenie odvádza za zamestnanca zamestnávateľ, ktorý následky prípadného porušenia povinností súvisiacich s odvodom poistného musí znášať sám a nesplnenie povinnosti zamestnávateľa nemôže ovplyvňovať nároky zamestnanca. 
K § 35
Účelom ochrannej lehoty je chrániť poistenca po určitý časový úsek ešte aj po skončení nemocenského poistenia.
	Naďalej sa zachováva všeobecná  ochranná lehota v dĺžke 42 kalendárnych dní a pre poistenkyňu, ktorej nemocenské poistenie zaniklo v období tehotenstva, sa   v záujme jej ochrany a ochrany jej nenarodeného dieťaťa, zachováva šesťmesačná ochranná lehota.
	V zákone je novým spôsobom definované, že ochranná lehota nevzniká, ak bolo nemocenské poistenie prerušené podľa § 27 alebo ak nemocenské poistenie zaniklo v období, v ktorom poistenec má nárok na výplatu starobného dôchodku, pomerného starobného dôchodku alebo invalidného dôchodku.
K §  36 až 41
Nemocenské zo systému základného sociálneho poistenia sa bude poskytovať od prvého dňa dočasnej pracovnej neschopnosti do skončenia dočasnej pracovnej neschopnosti, do uznania  invalidity  alebo čiastočnej invalidity, najdlhšie do uplynutia 52 týždňov od vzniku dočasnej pracovnej neschopnosti. Toto obdobie je v zákone označené ako podporné obdobie. 
V období nariadeného karanténneho opatrenia sa zamestnancovi, samostatne zárobkovo činnej osobe  a dobrovoľne nemocensky poistenej osobe navrhuje poskytovať nemocenské od prvého  dňa tohto obdobia.  Tak isto ako v súčasnej právnej úprave sa navrhuje, aby sa obdobie karantény nezapočítavalo do podporného obdobia.
	Dobrovoľne nemocensky poistená osoba má nárok na nemocenské po splnení  „čakacej doby“ 270 kalendárnych dní nemocenského poistenia v posledných dvoch rokoch  pred vznikom dočasnej pracovnej neschopnosti. Splnenie tejto podmienky sa nevyžaduje pri nároku na nemocenské, ak bolo poistencovi nariadené karanténne opatrenie podľa osobitného predpisu.
Zjednodušuje sa a zjednocuje sa spôsob výpočtu dennej sumy nemocenského zamestnanca, samostatne zárobkovo činnej osoby  a dobrovoľne nemocensky poistenej osoby.  Taktiež sa navrhuje zjednotiť poskytovanie nemocenského za kalendárne dni v jednotnej sume 55 %  denného  vymeriavacieho základu na platenie poistného na nemocenské poistenie.
	Mesačná suma nemocenského podľa súčasnej konštrukcie poskytuje vysokú mieru náhrady pre nízkopríjmovú časť poistencov a nízku mieru náhrady pre vysokopríjmovú časť poistencov, či už túto mieru náhrady posudzujeme vzhľadom k predchádzajúcim čistým (netto), resp. hrubým (brutto) zárobkom. Tak napríklad v pásme zárobkov od 4 400 Sk do 8 000 Sk mesačná suma dávky nemocenské zodpovedá približne 100 % príslušnej čistej mzdy, potom s narastajúcimi zárobkami prudko klesá, až pri zárobkoch na hranici maximálneho vymeriavacieho základu pre platenie poistného (32 000 Sk) dosahuje mesačná suma dávky 6 638 Sk už iba 29 % čistej mzdy. Analogický vývoj možno zaznamenať, ak mesačnú sumu dávky posudzujeme vzhľadom k hrubým zárobkom (mzde); zo zárobku 4 400 Sk tvorí mesačná suma dávky 87 %, zo zárobku 32 000 Sk iba 21%.
	Z uvedeného vyplýva, že súčasný spôsob výpočtu nemocenského nespĺňa preto kritériá zásluhovosti, je demotivačný, pretože suma zaplateného  poistného sa adekvátnym spôsobom nepremieta do sumy poskytovanej dávky. Nový spôsob výpočtu nemocenského zohľadňuje princíp zásluhovosti, ako jeden z rozhodujúcich princípov poistného systému.
	Porovnanie mesačnej sumy nemocenského podľa súčasnej a navrhovanej konštrukcie v pásme vymeriavacích základov (zárobkov)  od 4 400 Sk do 32 000 Sk je uvedené v prílohe C.8. Pri vymeriavacom základe 12 000 Sk poskytuje súčasná i navrhovaná konštrukcia približne rovnakú mesačnú sumu nemocenského.
	Kompletné modelové prepočty nemocenských dávok sú uvedené v Doložke finančných, ekonomických, environmentálnych vplyvov a vplyvov na zamestnanosť (ďalej len „doložka“).
K § 42 až 46
Zo systému základného sociálneho poistenia sa naďalej bude poskytovať dávka,  ktorej pomenovanie „podpora pri ošetrovaní chorého člena rodiny" sa mení na „ošetrovné". 
Nárok na ošetrovné vznikne, ak poistenec nemôže vykonávať zárobkovú činnosť z dôvodu ošetrovania alebo starostlivosti o zákonom vymedzený okruh fyzických osôb.
Navrhuje sa ošetrovné poskytovať pri  splnení podmienok nielen zamestnancovi, ale na rozdiel od súčasného právneho stavu aj samostatne zárobkovo činnej osobe a dobrovoľne nemocensky poistenej osobe.
Novo sa upravuje okruh fyzických osôb, pri ošetrovaní  ktorých má poistenec nárok na ošetrovné, najmä vzhľadom na  vyživovaciu povinnosť predkov a potomkov, určenú Zákonom  o rodine. Na rozdiel od súčasnej právnej úpravy sa navrhuje z podmienok  na vznik nároku na ošetrovné  vypustiť  podmienku  spoločnej domácnosti poistenca a osoby, o ktorú sa stará alebo ju ošetruje.
	Ošetrovné sa navrhuje poskytovať od prvého dňa splnenia podmienok na vznik nároku na dávku najdlhšie počas 10 kalendárnych dní. Spôsob výpočtu tejto dávky je rovnaký ako pri nemocenskom.
	Porovnávací výpočet dávky ošetrovné podľa starej a novej konštrukcie je súčasťou prílohy C.9. Z dôvodu poskytovania ošetrovného  aj samostatne zárobkovo činnej osobe a dobrovoľne nemocensky poistenej osobe výdavky na túto dávku vzrastú cca o 15 %.
K § 47 až 50
	Zo systému základného sociálneho poistenia sa naďalej bude poskytovať dávka, ktorej pomenovanie „vyrovnávací príspevok v tehotenstve a materstve“ sa mení na dávku s názvom „vyrovnávacia dávka“. 
	Naďalej sa navrhuje poskytovanie tejto dávky iba zamestnankyni, nakoľko k preradeniu na inú prácu môže dôjsť len podľa  pracovnoprávnych predpisov (Zákonník práce), ktoré upravujú pracovnoprávne vzťahy vznikajúce medzi zamestnancom a zamestnávateľom,  a nevzťahujú sa na samostatne zárobkovo činné osoby a dobrovoľne nemocensky poistené osoby. 
	V zásade sa preberá právna úprava podmienok nároku na túto dávku platná do 30. júna 2003. Nárok na vyrovnávaciu dávku vzniká zamestnankyni, ktorá bola preradená na inú prácu z dôvodu, že pred preradením vykonávala prácu, ktorá je podľa pracovnoprávnych predpisov zakázaná tehotným ženám alebo matkám do konca deviateho mesiaca po pôrode, alebo vykonávala prácu, ktorá podľa lekárskeho posudku ohrozuje jej tehotenstvo, zdravie alebo materstvo a po preradení na inú prácu dosahuje bez svojho zavinenia nižší príjem ako pred preradením.
	Suma vyrovnávacej  dávky  sa určí a poskytuje za kalendárny mesiac. Mesačná  suma vyrovnávacej dávky je 55 % z rozdielu medzi mesačným vymeriavacím základom  na platenie poistného zisteným z rozhodujúceho obdobia a vymeriavacím základom na platenie poistného dosahovaným v jednotlivých kalendárnych mesiacoch po preradení zamestnankyne na inú prácu.
K § 51 až 56	
Doterajšie pomenovanie „peňažnej pomoci v materstve" sa  navrhuje zmeniť na „materské". 
Na materské má nárok okrem  poistenkyne, ktorá dieťa porodila, aj iná, zákonom ustanovená  osoba, ktorá prevzala dieťa do starostlivosti.
Podmienkou nároku na materské aj v novom systéme základného sociálneho poistenia je získanie aspoň 270 dní nemocenského poistenia v posledných dvoch rokoch pred pôrodom.
V súlade s pracovnoprávnymi predpismi sa ponecháva  poistenkyni, ktorá dieťa porodila, právo voľby začiatku čerpania materského v rozpätí šesť až osem týždňov pred očakávaným dňom pôrodu. 
V súlade so všeobecným vylúčením preferencií v sociálnom  poistení sa upúšťa  od zvýhodňovania poistenkýň, ktoré mali  podľa súčasného právneho stavu odchylným spôsobom určenú výšku peňažnej pomoci v materstve (tzv. reťazové pôrody). Na  základe toho sa vytvárajú podmienky na určenie  výšky dávky v závislosti na dosahovanom vymeriavacom základe na platenie poistného  v rozhodujúcom období. 
Materské sa navrhuje poskytovať od začiatku  šiesteho alebo ôsmeho týždňa pred lekárom určeným očakávaným dňom pôrodu v zásade v období 28 týždňov. Spôsob výpočtu materského je rovnaký ako pri nemocenskom.
Porovnávací výpočet dávky materské podľa starej a novej konštrukcie je súčasťou prílohy C.9.
K § 57
Rozhodujúcim obdobím na zistenie denného vymeriavacieho základu na určenie sumy nemocenskej dávky je v zásade predchádzajúci kalendárny rok. 
K § 58
V dôsledku zjednotenia poskytovania nemocenského, ošetrovného a materského za kalendárne dni je denným vymeriavacím základom na určenie sumy týchto dávok podiel úhrnu vymeriavacích základov na platenie poistného dosiahnutých v rozhodujúcom období a počtu kalendárnych dní  pripadajúcich na rozhodujúce obdobie.

K § 59
Z dôvodu, že vyrovnávacia dávka sa poskytuje za kalendárny mesiac, a nie na kalendárne dni, bolo potrebné určiť mesačný vymeriavací základ, ktorý zamestnankyňa dosahovala v rozhodujúcom období pred preradením na inú prácu. Navrhuje sa, aby mesačný vymeriavací základ bol určený ako 30,4167-násobok denného vymeriavacieho základu. 
K § 60
Určuje sa pravdepodobný vymeriavací základ na určenie sumy nemocenských dávok v  situáciách, v ktorých poistenec nemal v rozhodujúcom období príjem zo zárobkovej činnosti a v situáciách, keď nárok na nemocenskú dávku vznikol poistencovi v deň vzniku nemocenského poistenia.
K § 61
Pri výkone viacerých činností, ktoré zakladajú nemocenské poistenie, je potrebné podmienky nároku na nemocenskú dávku sledovať osobitne z každej z týchto činností a ak vznikne nárok na nemocenskú dávku  z viacerých činností, sčítajú sa denné vymeriavacie základy z činností, z ktorých vznikol nárok a dávka sa vypláca len jedna.
K § 62
	Z dôvodu prerušenia povinného nemocenského poistenia poistenca v období, v ktorom nastúpil na výkon vojenskej služby v ozbrojených silách alebo civilnej služby (§ 27) sa navrhuje vylúčiť v tomto období nároky poistenca na nemocenské dávky.
	Ak skutočnosť zakladajúca nárok na nemocenskú dávku vznikla v čase výkonu vojenskej služby v ozbrojených silách alebo civilnej služby a trvá aj po jeho skončení sa navrhuje, aby poistencovi vznikol nárok na nemocenskú dávku odo dňa nasledujúceho po skončení výkonu vojenskej služby v ozbrojených silách alebo civilnej služby.
	Osobitne sa navrhuje upraviť nárok na nemocenskú dávku poistenca v prípade, ak skutočnosť zakladajúca nárok na nemocenskú dávku vznikla bezprostredne po skončení výkonu vojenskej služby v ozbrojených silách alebo civilnej služby.  V nadväznosti na § 139 ods. 8 zákona č. 311/2001 Z. z. Zákonníka práce, kde sa ukladá zamestnancovi povinnosť nastúpiť do práce najneskôr tretí deň po skončení výkonu vojenskej služby v ozbrojených silách alebo civilnej služby sa navrhuje poistencovi, ktorému vznikne skutočnosť zakladajúca nárok na nemocenskú dávku do troch dní od skončenia výkonu vojenskej služby v ozbrojených silách alebo civilnej služby, ale skôr než začal vykonávať zárobkovú činnosť, zachovať nárok na nemocenskú dávku s tým, že jej výška sa určí z pravdepodobného vymeriavacieho základu. 
	Ak skutočnosť podmieňujúca vznik nároku na nemocenskú dávku poistencovi vznikla po troch dňoch od skončenia výkonu vojenskej služby v ozbrojených silách alebo civilnej služby a poistenec nezačal vykonávať zárobkovú činnosť, navrhuje sa, aby mu nárok na nemocenskú dávku nevznikol.
K § 63 a 64
Jedným zo základných pojmov dôchodkového poistenia je obdobie dôchodkového poistenia, t.j.  obdobie, ktoré podmieňuje vznik nároku na dôchodkovú dávku a jeho sumu.
Odstraňuje sa súčasný inštitút náhradných dôb s tým,  že obdobia dôchodkového poistenia, ktoré sa do 30. júna 2003 považovali za náhradné doby sa budú hodnotiť pre nárok a výšku dôchodkovej dávky len tomu poistencovi, ktorý získal aspoň jeden rok dôchodkového poistenia bez ohľadu na to, že toto obdobie získal povinným alebo dobrovoľným poistením. Toto podmienenie získavania aspoň jedného roka dôchodkového poistenia sa nevyžaduje pre hodnotenie obdobia sústavnej prípravy na povolanie vykonávané po 18. roku veku, a to z dôvodu, že táto príprava je postavená na roveň výkonu zárobkovej činnosti. Vzhľadom na to, že v zásade ide o obdobia, za ktoré bude mať  štát povinnosť platiť poistné, navrhuje sa v niektorých prípadoch obmedziť maximálnu dĺžku ich trvania.
Hodnotenie období poistenia je v zásade podmienené zaplatením poistného. Z tohto základného princípu sa navrhuje  výnimka pre zamestnancov, za ktorých je povinný odvádzať  poistné zamestnávateľ a nesplnenie tejto povinnosti zamestnávateľom nemôže byť na ujmu v dôchodkových nárokoch zamestnanca.
Vzhľadom na to, že od účinnosti predkladaného návrhu zákona bude založený osobitnou právnou úpravou samostatný systém sociálneho zabezpečenia poistencov silových rezortov, navrhuje sa hodnotiť ako obdobia dôchodkového poistenia len tie obdobia výkonu služby poistencov silových rezortov, ktoré neboli zhodnotené pre nárok na dávky výsluhového zabezpečenia v osobitnom systéme. Takouto právnou úpravou sa zamedzuje duplicitnému hodnoteniu obdobia  výkonu služby a tým aj získaniu nárokov na dávky za to isté obdobie tak v osobitnom systéme poistencov silových rezortov, ako aj v základnom systéme sociálneho poistenia civilných poistencov.
V súvislosti s hodnotením obdobia starostlivosti o dieťa do troch rokov veku ako obdobia dôchodkového poistenia, definuje sa fyzická osoba, ktorej  táto starostlivosť bude zhodnotená pre nárok a výšku dôchodkovej dávky.

K § 65 a 66
Navrhuje sa nový spôsob výpočtu dôchodkových dávok, založený na osobnom mzdovom bode, ktorým bude zabezpečené, že sa dynamika vývoja zárobkov	adekvátne premietne do výšky dôchodku.						
	Osobný mzdový bod ako podiel osobného vymeriavacieho základu  a všeobecného vymeriavacieho základu veľmi dobre vyjadruje mieru zásluhovosti poistenca pri platení poistného do dôchodkového systému v každom kalendárnom roku rozhodujúceho obdobia. 
	Osobný mzdový bod za to obdobie poistenia, v ktorom za poistenca platí poistné štát, resp. Národný úrad práce, má hodnotu v zásade 0,3, v prípade, ak toto obdobie trvalo celý kalendárny rok. Hodnota 0,3 je adekvátna platbám Národného úradu práce, ale vzhľadom na platby štátu je táto hodnota nadsadená; je výsledkom kompromisných jednaní, ktoré sa s predstaviteľmi Ministerstva financií Slovenskej republiky začali  už v roku 1995 a pokračovali až do súčasnosti. Hodnota 0,3 nezodpovedá spôsobu, akým sa zaplatené poistné premieta podľa poistno-matematických prepočtov do konštrukcie dôchodku v prípade výkonu zárobkovej činnosti. (Bližšie podrobnosti a štatistické dáta z minulosti pozri v prílohe C.10). Za obdobie starostlivosti o dieťa sa navrhuje osobný mzdový bod vo výške 0,5.
K § 67							
	Priemerný osobný mzdový bod dosiahnutý v rozhodujúcom období veľmi dobre vyjadruje priemernú mieru zásluhovosti poistenca na poistnom zaplatenom v rozhodujúcom období. Redukčná schéma je výsledkom experimentálnych prepočtov na reálnych dátach získaných o novopriznaných starobných dôchodkoch zo Sociálnej poisťovne za obdobie rokov 1999 - 2000. Takáto schéma v spojení s celým komplexom modelových predpokladov počínajúc väzbou na aktuálnu dôchodkovú hodnotu a končiac výstavbou druhého kapitalizačného piliera dáva z dlhodobého hľadiska prijateľnú finančnú bilanciu.		
Redukčná schéma je tiež výsledkom snahy priamoúmerne (t. j. maximálne) pre čo najširší okruh poistencov premietnuť ich zásluhovosť  pri platení poistného do výšky ich dôchodkov. Prvá hraničná hodnota 1,25 v redukčnej schéme bola tiež vybraná tak, aby umožňovala transparentnosť plnenia minimálnych medzinárodných noriem.
Druhá hraničná hodnota 2,00 v redukčnej schéme	 síce ešte stále nezodpovedá maximálnemu vymeriavaciemu základu pre platenie poistného, ktorý je projektovaný tak, aby dlhodobo dosahoval približne hodnotu trojnásobku priemernej mzdy v hospodárstve Slovenskej republiky (bližšie podrobnosti sú uvedené v prílohe C.21), avšak v budúcnosti je zámerom zákonodarcu dosiahnuť tento súlad. Určitá opatrnosť v tomto smere je na mieste z toho dôvodu, aby výdavky dôchodkového poistenia boli udržované v rozumných hraniciach a aby 	aspoň spočiatku existovala silnejšia redistribúcia finančných zdrojov od „bohatších“ poistencov k „chudobnejším“, ktorá je prejavom sociálnej solidarity. Podotýkame, že hranice redukčnej schémy boli v roku 2000 v nasledovnom pomere k príslušnej priemernej mesačnej mzde  v    hospodárstve: 2 500 = 0,219 x 11 430; 6 000 = 0,525 x 11 430; 10 000 = 0,875 x 11 430. 
Navrhuje sa, aby sa v období rokov 2004 až 2013 postupne zohľadňovala výška vymeriavacieho základu, z ktorého sa platí poistné na dôchodkové poistenie vo výške priemerného osobného mzdového bodu tak, aby v cieľovom roku 2013 jeho hodnota na určenie výšky dôchodkovej dávky dosiahla výšku 3.
Celkovo možno konštatovať, že redukčná schéma rozhodujúcim spôsobom ovplyvní budúcu diferenciáciu dôchodkov.						
	Pre novopriznané dôchodky vyplácané podľa starej konštrukcie v období od 1. januára 2003 do 30. júna 2003 sú rozhodujúcim obdobím spravidla roky 1993 - 2002 a pre novopriznané dôchodky podľa novej konštrukcie od 1. júla 2003 takisto.	
	Rok 1993 je rokom, kedy dôchodkové zabezpečenie začalo byť financované z vybraného poistného.					
K  § 68							
Jedným z najdôležitejších cieľov novej konštrukcie dôchodku je poskytovať poistencom, ktorí dosiahli 40 osobných mzdových bodov za celé obdobie dôchodkového poistenia  pri prvom vymeraní dôchodok vo výške 50 % z priemernej mzdy v hospodárstve v roku, ktorý o jeden rok predchádza rok priznania dôchodku.		
Pretože pre priemernú mzdu v hospodárstve Slovenskej republiky  za rok 2002 platí v súčasnosti odhad 13 510 Sk, možno prvú dôchodkovú hodnotu (DH) vypočítať z rovnosti:
dôchodok = 40 x DH = 0,5 x 13510 Sk, z ktorej DH = 168,88 Sk.				Dôchodková hodnota je peňažnou hodnotou za jeden osobný mzdový bod. Jej význam v konštrukcii dôchodku je ten, že premieňa zásluhovosť na slovenské koruny.		Mechanizmus ďalšieho určovania dôchodkovej hodnoty musí zaručiť, aby vyššie uvedený cieľ bol splnený dlhodobo, t. j. aby všetci občania za 40 osobných mzdových bodov dostali pri prvom vymeraní dôchodok vo výške 50% z predchádzajúcej priemernej mzdy (PM) v hospodárstve, a to bez ohľadu na to, v ktorom roku im bol dôchodok prvýkrát vymeraný. Pre dôchodky vymerané v rokoch "r" a "r+1" by malo platiť:
 40 x DH(r) = 0,5 x PM(r-1); 40 x DH(r+1) = 0,5 x PM(r). 
Je preto
	DH(r+1) / DH(r) = PM(r) / PM(r-1), t. j. teoreticky a exaktne by sa dôchodková hodnota mala každoročne zvyšovať príslušným indexom rastu priemernej mzdy v hospodárstve.        Z praktických dôvodov však nie je možné takéto zvyšovanie uskutočniť, a preto sa pristúpilo k navrhovanej aproximácii prostredníctvom tretích štvrťrokov. Príloha C.11 dokumentuje, že takáto aproximácia je rozumná a dostatočne presná.					
K § 69 
	Účelom starobného dôchodku je nahradiť príjem zo zárobkovej činnosti, ku ktorého strate došlo z dôvodu dovŕšenia dôchodkového veku.
Zjednotenie dôchodkového veku potrebného na vznik nároku na starobný dôchodok  súvisí s požiadavkou implementácie zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a  ženami ustanovenej Smernicou Rady Európskych spoločenstiev č. 7 z roku 1979.
	Podľa čl. 7 tejto smernice členský štát má právo uplatniť výnimku zo zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami v súvislosti s určením veku odchodu do dôchodku na účely poskytovania starobného dôchodku. Výnimka je však možná len v prípade, že  jej uplatnenie a zachovanie odôvodňuje udržanie dosiahnutej úrovne  sociálneho zabezpečenia.  Vzhľadom na nepriaznivý vývoj vo financovaní dôchodkového systému, ktorý od roku 2000 je deficitný, uplatnenie výnimky na zachovanie rozdielneho dôchodkového veku mužov a žien nebude možné odôvodniť.
Podmienkami vzniku nároku na starobný dôchodok sú aj naďalej dosiahnutie dôchodkového veku a získanie potrebného počtu rokov dôchodkového poistenia.
Zatiaľ čo potrebný počet 25 rokov dôchodkového poistenia zostáva nezmeneným parametrom dôchodkového systému, zásadným spôsobom sa mení dôchodkový vek. Vo všeobecnej časti bolo poukázané na nepriaznivé a nevyrovnané pomery priemernej dĺžky obdobia zamestnania (poistenia) k priemernej  dĺžke obdobia poberania starobného dôchodku u  typických mužov a u žien odchádzajúcich do dôchodku. Tieto nepriaznivé individuálne charakteristiky bez zmeny dôchodkového veku by sa v budúcnosti ešte výraznejšie zhoršovali pod vplyvom narastania strednej dĺžky života mužov a žien vo veku súčasných priemerných odchodov do starobného dôchodku.
Už predpokladaný vývoj týchto individuálnych charakteristík signalizuje, že bez zmien v dôchodkovom veku bude dôchodkový systém v ešte väčších finančných problémoch ako  v súčasnosti.
V dôchodkových systémoch financovaných priebežným spôsobom existujú dve veľmi dôležité charakteristiky. Pri priamych modelových výpočtoch dôležitejšia z nich vyjadruje rozdiel medzi príjmami a výdavkami uvažovaný vzhľadom na  hrubý domáci produkt. Druhá z nich, ktorú možno odvodiť teoreticky z podielu príjmov a výdavkov dôchodkového systému,  je tzv. finančný pomer, ktorý je pomerom medzi počtom ekonomicky aktívnych poistencov a  počtom vyplácaných dôchodkových dávok. Prakticky vo všetkých modelových prepočtoch krivky oboch týchto charakteristík majú približne rovnaký priebeh. Na základe vývoja tzv. finančného pomeru možno preto do budúcnosti dobre odhadnúť finančné správanie sa  dôchodkového systému.
Výsledky predmetných analýz sú nepotešujúce. V optimistickej verzii makroekonomického scenára (bližšie podrobnosti sú v prílohovej časti týkajúcej sa modelových výpočtov) má tzv. finančný pomer tento priebeh: 1,37 v roku 2000; 1,50 v roku 2010; 1,30 v roku 2020; 1,15 v roku 2030; 0,94 v roku 2040; 0,86 v roku 2050; 0,92 v roku 2060; 1,04 v roku 2070; 1,07 v roku 2085. Zatiaľ čo v roku 2000 ešte 137 ekonomicky aktívnych poistencov financovalo 100 dôchodkových dávok, v roku 2040 bude iba 94 takýchto poistencov a v roku 2085 len 107. Tento fakt znovu úplne jasne signalizuje, aké finančné ťažkosti by mal náš dôchodkový systém bez zmeny dôchodkového veku.
Existuje ešte tretia, menej výstižná charakteristika priebežne financovaného dôchodkového systému, ktorá síce verne neodráža tzv. finančný pomer, možno ju však priamo odvodiť iba z demografického vývoja obyvateľstva. Touto charakteristikou je tzv. pomer závislosti, t.j. pomer medzi produktívnou časťou obyvateľstva  a jej časťou poproduktívnou. Príslušné štatistické údaje uvedené v  prílohe C.13 sú rovnako značne alarmujúce.
Ucelený obraz o finančnom správaní sa dôchodkového systému pri zmenách dôchodkového veku však možno získať jedine štúdiom príslušných modelových výpočtov, v ktorých je problematika dôchodkového systému uvažovaná v kvantitatívne komplexnej podobe. 
Postupné zjednocovanie dôchodkového veku sa bude týkať tých žien, ktoré dôchodkový vek podľa právnej úpravy účinnej do 30. júna 2003 dovŕšia v alternatíve I v období  od 1. júla 2003 do 31. decembra 2010 a v alternatíve II v období od 1. júla 2003 do 31. decembra 2019.
	Zjednocovanie dôchodkového veku mužov a žien sa bude realizovať tak, že cieľový stav 60 rokov veku na vznik nároku na starobný dôchodok sa začne uplatňovať pre všetky ženy bez ohľadu na počet vychovaných detí v alternatíve  I od roku 2018 a v alternatíve II od roku 2025. Ucelený harmonogram zjednocovania dôchodkového veku je uvedený v prílohe C.12.

K § 70
V spôsobe výpočtu starobného dôchodku sa navrhuje zásadná zmena. Táto zmena vyplýva predovšetkým z negatívnych stránok súčasnej konštrukcie. Súčasná konštrukcia má najmä tieto nedostatky:
1. Rozhodujúce obdobie pre výpočet priemerného mesačného zárobku nezahŕňa celú dobu zamestnania, t. j. dobu, počas  ktorej v rámci priebežného financovania občan prispieva do  systému dôchodkového zabezpečenia. Dôsledkom toho je, že  dvaja občania s rovnakou výškou priemerných mesačných zárobkov a s rovnakou dĺžkou doby zamestnania poberajú rovnaký dôchodok bez ohľadu na to, ako prispievali do systému  dôchodkového zabezpečenia mimo rozhodujúceho obdobia (jeden z nich mohol prispievať aj dvakrát viac).
2. V súčasnosti má rozhodujúce obdobie dĺžku desiatich rokov,  pričom sa pri výpočte priemerného mesačného zárobku  zohľadňuje päť zárobkovo najvýhodnejších rokov.  Matematicko-štatistické analýzy ukazujú, že pri výpočte  priemerných mesačných zárobkov prevažnej väčšine občanov  sa započítavajú len hrubé zárobky (vymeriavacie základy)  z posledných piatich rokov. Je to tak preto, že priemerné  mzdy v hospodárstve Slovenskej republiky, a teda aj zárobky občanov v preddôchodkovom veku v posledných rokoch, rýchlo rastú. Táto  skutočnosť je veľmi nevýhodná hlavne pre tých, ktorým úroveň zárobkov v porovnaní s príslušnou priemernou mesačnou  mzdou v hospodárstve Slovenskej republiky v posledných piatich rokoch rozhodujúceho obdobia klesá, a veľmi výhodná pre tých, ktorým  úroveň zárobkov v tomto období stúpa. (Ilustratívny príklad je uvedený v prílohe C.14).
3. Z uvedeného je zrejmé, že výška priemerného mesačného zárobku z rozhodujúceho obdobia nie je dobrou charakteristikou zásluhovosti občana a už vôbec nie charakteristikou  zásluhovosti v prípade, ak priemerné mesačné zárobky sú  vypočítané pre dva dôchodky, ktorých dátumy priznania sa  líšia aspoň o rok.
4.  Rýchly rast priemerných mesačných zárobkov v posledných  rokoch sa dostáva do konfliktu so statickou redukčnou  schémou, ktorej hraničné body sa nemenia. Ak v čase svojho  vzniku pri relatívne pomalom raste priemerných mesačných  zárobkov redukčná schéma vyhovovala, v súčasnosti už celkom stratila svoj pôvodný účel.  V prílohe C.15 sú uvedené percentuálne zastúpenia priemerných mesačných zárobkov v rôznych úsekoch redukčnej schémy, a to od roku 1989 do roku 1999 pre starobný dôchodok. Z vývoja tohto percentuálneho zastúpenia (ktoré má rovnakú tendenciu aj pre invalidný dôchodok a čiastočný invalidný dôchodok) sa dá priamo nahliadnuť, ako postupne dochádza k „vyprázdňovaniu“ pásma do 2 500 Sk a k narastaniu percentuálnych podielov v pásme nad 10 000 Sk, čo mimo iných príčin (napr. úpravou a zvyšovaním dôchodkov o pevnú sumu)  vedie k prílišnej nivelizácii dôchodkov.
5. Súčasný spôsob výpočtu dôchodku adekvátne neodráža osobné  zásluhy jednotlivcov v období, keď boli ekonomicky aktívni. Je to tak preto, že metóda, ktorou sa určuje priemerný  mesačný zárobok vôbec nerešpektuje skutočnosť, že dosiahnuté zárobky v rozhodujúcom období treba chápať relatívne, t.j. vždy v pomere k celoštátnej priemernej mesačnej mzde v hospodárstve Slovenskej republiky, pretože práve tento pomer zohráva v bilančnej príjmovo-výdavkovej  rovnici Sociálnej poisťovne v každom časovom momente rozhodujúcu úlohu.
Súčasný spôsob výpočtu dôchodkov nie je možné postupnosťou malých kvantitatívnych zmien priviesť k prijateľnému novému kvalitatívnemu stavu. Navrhuje sa preto zmeniť súčasný  spôsob výpočtu dôchodku tak, aby boli odstránené jeho nedostatky, uvedené v bodoch 1 až 5.
Navrhovaná konštrukcia starobného dôchodku má najmä tieto výhody:
1. Priemerná hodnota osobných mzdových bodov lepšie odráža  zásluhovosť  poistenca v rozhodujúcom období ako priemerný  mesačný zárobok.
2. Priamoúmerné zohľadnenie dĺžky obdobia poistenia v novej  konštrukcii lepšie zohľadňuje zásluhovosť poistenca za celé obdobie poistenia.
3. Spôsob výpočtu starobného dôchodku v cieľovom stave, t.j. v čase, kedy dĺžka rozhodujúceho obdobia pokryje celú pracovnú kariéru poistencov, zaručuje, že  starobné dôchodky rovnako zásluhových občanov (občanov, ktorí získali rovnaký počet osobných  mzdových bodov), nech už boli priznané v ktoromkoľvek roku, budú tvoriť rovnaké percento priemernej mesačnej mzdy v hospodárstve Slovenskej republiky v kalendárnom roku, ktorý o jeden rok predchádza kalendárnemu roku, v ktorom sa  priznáva dôchodok. To znamená, že pri priznaní dôchodku rovnako zásluhoví občania budú mať  rovnakú  úroveň dôchodku. (Jednoduchá ilustrácia je uvedená v prílohe C.16).
Spôsob výpočtu starobného dôchodku v období, v ktorom ešte nie je dosiahnutý vyššie uvedený  cieľový stav, t. j. kedy dĺžka rozhodujúceho obdobia ešte nepokrýva pracovnú kariéru všetkých poistencov, je prispôsobený tomu, aby bol čo najlepšou  aproximáciou celej pracovnej kariéry poistencov.
	Konkrétny spôsob výpočtu starobného dôchodku podľa novej a starej konštrukcie je uvedený v prílohe C.17.
	V prílohe C.18 sú uvedené porovnávacie výpočty podľa súčasnej a navrhovanej konštrukcie pre niektoré vybrané dĺžky obdobia poistenia a pre niektoré vybrané úrovne zárobkov v jednotlivých rokoch rozhodujúceho obdobia. Úroveň zárobkov je v tomto prípade chápaná ako príslušný pomer mesačných zárobkov žiadateľa k priemernej mesačnej mzde v hospodárstve Slovenskej republiky. Tieto modelové výpočty boli realizované pre novovyplácané starobné dôchodky k 1. januáru 2001 a vyplynuli z nich tieto závery:
	V priemernom prípade (mesačné zárobky v rozhodujúcom období na úrovni 110% priemernej mzdy v hospodárstve, dĺžka doby poistenia 37 rokov) je dôchodok podľa starej konštrukcie približne rovnaký ako podľa novej (6 008 Sk oproti 5 853 Sk). Nadpriemerní poistenci získajú podľa novej konštrukcie vyšší dôchodok, podpriemerní nižší.
	Zásadným spôsobom sa zmení tzv. miera náhrady, t. j. relácia sumy dôchodku k posledným priemerným zárobkom. Zatiaľ čo  podľa starej konštrukcie menej zásluhoví občania získali mieru náhrady až 90 % a vysoko zásluhoví len 25 %, podľa novej konštrukcie sa tieto relácie zmenia.
	Ak poistenec vykonáva zárobkovú činnosť po splnení podmienok nároku na starobný dôchodok bez poberania tohto dôchodku, dlhšie obdobie platí poistné do systému dôchodkového poistenia a súčasne kratšie obdobie bude poberať svoj dôchodok.
	Dlhšie obdobie platenia poistného je do výšky dôchodku premietnuté prostredníctvom osobných mzdových bodov získaných „navyše“. Nenavrhuje sa však premietnuť do výšky dôchodku aj obdobie  kratšieho poberania dôchodku. Prednosť v tomto prípade dostali komplexné modelové prepočty, jednoduchosť konštrukcie dôchodku a prihliadnutie na problémy, ktoré by vystúpili do popredia pri ustanovení percenta tzv. „bonifikácie nad nárok“ v čase zvyšovania dôchodkového veku. 
	Na tomto mieste je potrebné upozorniť na skutočnosť, že súčasná „bonifikácia nad nárok“ vo výške 6% vôbec nezodpovedá poistno – matematickým prepočtom z dlhodobého hľadiska, a bola svojho času prijatá ad hoc ako krátkodobé riešenie s vedomím, že neskôr bude prijaté v tomto smere exaktnejšie rozhodnutie. 
	V prílohe C.19 sú ilustratívne príklady dokumentujúce prínos navrhovanej konštrukcie „nad nárok“ pre dôchodcov. Navrhované prínosy sú dostatočné a dostatočne motivujúce.
K § 71
Účelom pomerného starobného dôchodku je zabezpečiť  poistenca, ktorý nezískal aspoň 25 rokov obdobia poistenia,  dôchodkom pri dovŕšení vyššieho dôchodkového veku,    t. j.  aspoň 65 rokov veku a získaní najmenej 15 rokov obdobia poistenia.
Pomerný starobný dôchodok v zásade preberá funkciu doterajšieho pomerného starobného dôchodku, ktorý podľa súčasnej  právnej úpravy sa priznáva pri dovŕšení 65 rokov veku, ak  občan získal najmenej 10 rokov zamestnania. V súvislosti s dobrovoľným pokračovaním v dôchodkovom zabezpečení zavedeným od 1. januára 2001, na základe ktorého  poistenec môže získať ďalších 10 rokov poistenia, aj keď nevykonáva žiadnu zárobkovú činnosť, navrhuje sa predĺžiť obdobie poistenia potrebné na vznik nároku na tento dôchodok  z doterajších 10 rokov na 15 rokov poistenia.
K § 72
Sumu pomerného starobného dôchodku sa navrhuje určovať  rovnakým spôsobom ako sumu starobného dôchodku. 
K § 73 až 75
V ustanovení podmienok na vznik nároku na invalidný  dôchodok nedochádza k podstatnej zmene. Vznik nároku na invalidný dôchodok bude naďalej podmienený okrem zdravotného hľadiska, t. j. invalidity aj splnením podmienky potrebného obdobia poistenia,  ktoré sa navrhuje nemeniť, pretože súčasný právny stav sa  osvedčil v praxi a je v zhode s obdobnými právnymi systémami  európskych štátov.
K zásadnej zmene však dochádza v definícii invalidity. Táto je  založená na takom dlhodobo nepriaznivom zdravotnom stave, v dôsledku ktorého došlo k poklesu schopnosti vykonávať zárobkovú činnosť v porovnaní so zdravou fyzickou osobou. Navrhuje sa, aby invaliditu zakladal pokles vyšší ako 66 %.
Novou definíciou invalidity sa vylúči poskytovanie invalidného dôchodku v prípadoch, v ktorých do 30. júna 2003 neplnil svoj účel, t. j. nebol náhradou príjmu zo zárobkovej činnosti, ku strate ktorého došlo v dôsledku neschopnosti  vykonávať zárobkovú činnosť, ale plnil len funkciu kompenzácie za zdravotné postihnutie občana, t. j. funkciu dávky poskytovanej zo systému sociálnej pomoci.
Podľa právnej úpravy účinnej do 30. júna 2003 invalidný dôchodok je poskytovaný aj občanom, ktorí sa stali invalidnými pred dovŕšením veku, v ktorom sa končí povinná školská dochádzka. Keďže systém základného sociálneho poistenia je založený zásadne na výkone zárobkovej činnosti a dávky z neho poskytované plnia funkciu náhrady straty príjmu z predchádzajúceho výkonu zárobkovej činnosti, zabezpečenie občanov invalidných z mladosti poskytovaním invalidného dôchodku z poistného systému je nesystémové, pretože títo občania nikdy nevykonávali zárobkovú činnosť a tým ani do systému nikdy neprispievali. Z uvedeného dôvodu navrhovaná právna úprava nebude týmto občanom umožňovať vznik nových nárokov na invalidný dôchodok ako dávku poistného systému. Zabezpečenie týchto občanov bude  preto realizované výlučne v systéme štátnej podpory osobitným zákonom, ktorý bude prijatý v období legisvakančnej lehoty, t. j. do nadobudnutia účinnosti zákona o sociálnom poistení.  To znamená, že zabezpečenie týchto občanov bude 
vecou celospoločenskej solidarity a nielen obmedzeného okruhu poistencov poistného systému. Príslušná kvantifikácia dopadu tejto zmeny je uvedená v doložke.
K § 76
Navrhuje sa, aby spôsob výpočtu invalidného dôchodku bol  rovnaký ako spôsob výpočtu starobného dôchodku. Rovnako ako  doteraz zachováva sa inštitút dopočtu rokov od vzniku nároku  na invalidný dôchodok do dovŕšenia veku ustanoveného na nárok  na starobný dôchodok (dôchodkový vek).
K § 77 a 78
Rovnako ako podľa súčasnej právnej úpravy poistenec,  ktorý sa stane čiastočne invalidným a splní podmienku potrebného obdobia poistenia, bude mať nárok na čiastočný invalidný  dôchodok.
Zásadná zmena navrhovaná v definícii invalidity sa premieta aj v definícii čiastočnej invalidity, ktorá je založená na takom dlhodobo nepriaznivom zdravotnom stave, v dôsledku ktorého poistenec má pokles schopnosti vykonávať zárobkovú činnosť o viac ako 33 % a najviac 66 %.
Účelom čiastočného invalidného dôchodku je zabezpečiť  poistencovi náhradu čiastočnej straty príjmu zo zárobkovej  činnosti, ku ktorej dochádza v dôsledku dlhodobo nepriaznivého zdravotného stavu, čomu zodpovedá i suma dôchodku.
Sumu čiastočného invalidného dôchodku sa navrhuje určovať vo výške percentuálneho podielu poklesu schopnosti poistenca vykonávať zárobkovú činnosť.
K § 79
Poskytovanie čiastočného invalidného dôchodku bez sledovania podmienky poklesu zárobku sa navrhuje zmeniť z doterajších 12 mesiacov od priznania dôchodku na obdobie do 30. júna kalendárneho roka 
- nasledujúceho po roku, v ktorom bol priznaný čiastočný invalidný dôchodok, ak deň jeho priznania patrí  do obdobia od 1. januára  do 30. júna a
- dva roky nasledujúceho po roku, v ktorom bol priznaný čiastočný invalidný dôchodok, ak deň jeho priznania patrí do obdobia od 1. júla do 31. decembra.
Po uplynutí obdobia nároku na výplatu čiastočného invalidného dôchodku bez sledovania poklesu zárobku, pokles zárobku  sa bude prvýkrát sledovať za obdobie od priznania tohto dôchodku do konca kalendárneho roka, v ktorom bol dôchodok priznaný. Takýmto postupom sa zabezpečí, že pokles zárobku bude zisťovaný za obdobie, ktoré v žiadnom prípade nebude kratšie ako šesť mesiacov.
Pri zisťovaní poklesu zárobku je rozhodujúcim ukazovateľom osobný mzdový bod, ktorý vyjadruje úroveň  priemerného mesačného zárobku dosiahnutú poistencom v sledovanom období k priemernej mzde v hospodárstve Slovenskej republiky. Podmienka  poklesu zárobku je splnená vtedy, ak percentuálny podiel osobného mzdového bodu a priemerného porovnateľného osobného mzdového bodu nie je vyšší ako percentuálny pokles schopnosti poistenca vykonávať zárobkovú činnosť.
K § 80 a 81
Podmienky na vznik nároku na vdovský dôchodok sú ustanovené v súlade s doterajšou právnou úpravou. Vyžaduje sa, aby  zomrelý manžel (manželka) bol buď poberateľom niektorého  z určených dôchodkov, alebo splnil podmienku potrebného obdobia poistenia na vznik nároku na invalidný dôchodok alebo  podmienky na vznik nároku na starobný dôchodok.
Na rozdiel od doterajšej právnej úpravy, ktorá umožňovala priznať vdovský dôchodok aj rozvedenej žene v prípade, že  bola odkázaná na príspevok na výživu, ktorý jej bol povinný  poskytovať bývalý manžel, navrhuje sa, aby vdovský dôchodok  patril len žene, ktorej manželstvo zaniklo smrťou manžela  a nie rozvodom. Vyživovaciu povinnosť podľa zákona o rodine  nemožno zohľadňovať v systéme založenom na poistnom princípe.  Rozvodom manželstva zanikajú medzi manželmi rodinnoprávne  vzťahy a vzťah, ktorý je medzi nimi, je vzťahom občianskoprávnym.
Vdovský dôchodok má prispieť žene k vyrovnaniu životnej  úrovne bezprostredne po zániku manželstva v dôsledku úmrtia  manžela a za určitých ustanovených podmienok čiastočne kompenzovať stratu jeho príjmu. Dĺžka bezpodmienečného trvania  nároku na vdovský dôchodok je ustanovená na jeden rok od  smrti manžela, t.j. v súlade s doterajšou právnou úpravou.
Podmienky pre ďalšie poskytovanie vdovského dôchodku sú  viazané na okolnosti, ktoré žene skutočne sťažujú alebo vylučujú výkon zárobkovej činnosti, pričom sa upúšťa od podmieňovania ďalšieho trvania nároku na vdovský dôchodok počtom  vychovaných detí.
Vznik nároku na vdovecký dôchodok je v súčasnosti podmieňovaný starostlivosťou o nezaopatrené dieťa. Nakoľko účel  tohto pozostalostného dôchodku je totožný s účelom vdovského  dôchodku, navrhuje sa ustanoviť rovnaké podmienky na vznik  nároku na obidve tieto dôchodkové dávky.
Súčasnú percentuálnu výšku vdovského dôchodku sa navrhuje nemeniť. Výška vdoveckého dôchodku v súčasnosti je ustanovená jednotne pevnou sumou. Navrhuje sa určovať sumu vdoveckého dôchodku v závislosti od príjmu zo zárobkovej činnosti  zomrelej manželky rovnakým spôsobom ako u vdovského dôchodku.
Na rozdiel od právnej úpravy účinnej do 30. júna 2003 sa  upúšťa od krátenia vdovského dôchodku z dôvodu dosahovania  príjmu zo zárobkovej činnosti.
K § 82 a 83
U sirotského dôchodku sa navrhuje podmieniť vznik nároku  na tento dôchodok splnením podmienky potrebného obdobia  poistenia zomrelého rodiča minimálne na vznik nároku na invalidný dôchodok.
U jednostranne osirelých detí sa navrhuje zachovať súčasnú percentuálnu výmeru sirotského dôchodku. Na rozdiel od  súčasnej právnej úpravy sa navrhuje neustanoviť sumu sirotského dôchodku obojstranne osirelého dieťaťa z dôvodu, že  dieťa má nárok na sirotský dôchodok po každom zomrelom rodičovi osobitne, a to v sume 30 %.
K § 84 až 88
V súlade so súčasnou právnou úpravou zachováva sa na  určenie sumy dôchodku u poistenca, ktorý už poberal niektorý  z určených dôchodkov, výhoda tzv. stop priemerného mesačného zárobku. To znamená, že dôchodok neskôr priznaný sa nemôže  vymerať z nižšieho priemerného osobného mzdového bodu, než  z ktorého bol vymeraný predchádzajúci dôchodok.
Pre nárok na výplatu starobného dôchodku a pomerného starobného dôchodku pri výkone zárobkovej činnosti sa v zásade  preberá  právna úprava účinná do 30. júna 2003.
Účelom dôchodku je nahradzovať príjem zo zárobkovej činnosti, a preto sa navrhuje v podstate zhodne so súčasnou  právnou úpravou, že pri súbehu nároku na výplatu viacerých  dôchodkov, ktoré plnia v zásade rovnakú funkciu, (napr. starobný dôchodok a invalidný dôchodok) patrí vždy len jeden  dôchodok, a to dôchodok vyšší, prípadne najvyšší.
Pri súbehu nárokov na dôchodky, z ktorých každý plní inú  funkciu, naďalej platí, že patrí vždy vyšší dôchodok v plnej  výške a nižší dôchodok sa kráti na polovicu.
Obmedzenie úhrnu vdovského dôchodku (vdoveckého dôchodku) a sirotských dôchodkov výškou dôchodku zomrelého sa  uplatňuje vo všetkých systémoch založených na poistnom princípe.
K § 89
Podmienky a spôsob zvyšovania dôchodkov v súčasnom období ustanovuje zákon    č. 46/1991 Zb. o zvyšovaní dôchodkov  v znení neskorších predpisov. Na základe tohto zákona sa zvyšujú taxatívne vymedzené druhy dôchodkov, ak sa podľa údajov  vykázaných Štatistickým úradom Slovenskej republiky zvýšili  životné náklady aspoň o 10 % alebo priemerná mesačná mzda  v hospodárstve aspoň o 5 %, a to najskôr po uplynutí troch  mesiacov od predchádzajúceho zvýšenia dôchodkov. Zvýšenie  dôchodkov sa určuje pevnou sumou s prihliadnutím na rast životných nákladov a percentuálne s prihliadnutím na rast priemernej mesačnej mzdy v hospodárstve Slovenskej republiky.
Napriek tomu, že právnymi úpravami vydanými na základe  uvedeného zákona sa podarilo do určitej miery zabezpečiť súlad medzi vývojom životnej úrovne dôchodcov a ekonomicky  aktívneho obyvateľstva, súčasná rámcová úprava zvyšovania  dôchodkov má viacero nedostatkov:
-  nie je dostatočne schopná reagovať na ekonomický vývoj,  ktorý nastal najmä po roku 1991 a ktorý sa premietol najmä  v raste životných nákladov;
-  neumožňuje zohľadniť v nasledujúcom zvyšovaní dôchodkov  rast ukazovateľa, ktorý k predchádzajúcemu zvyšovaniu  dôchodkov nedosiahol zákonom ustanovenú výšku, pretože  splnenie týchto ukazovateľov sa sleduje vždy od posledného  zvýšenia dôchodkov;
-  rast životných nákladov a rast priemernej mzdy sú vykazované Štatistickým úradom Slovenskej republiky za obdobie,  ktoré sa nekryje s obdobím sledovania ich rastu na účely  zvyšovania dôchodkov;
-  umožňuje rôzny prístup pri určovaní termínu, od ktorého sa  majú dôchodky zvyšovať, keďže ustanovuje len najskorší termín zvyšovania, a to tri mesiace od predchádzajúceho zvýšenia dôchodkov.
Za účelom odstránenia nedostatkov súčasnej rámcovej  právnej úpravy navrhuje sa nový spôsob zvyšovania dôchodkov.
Zvyšovanie dôchodkov sa navrhuje vykonávať raz ročne,  a to vždy k 1. júlu príslušného roka. Zvyšovanie sa vykoná  percentuálne v závislosti od rastu životných nákladov a od  rastu priemernej mesačnej mzdy v predchádzajúcom kalendárnom  roku, a to vždy o percento rastu toho ukazovateľa,  ktorý dosiahol menšiu hodnotu. 
Takýto návrh, ako vyplýva z medzinárodných porovnaní  (prílohová časť D), predstavuje v krajinách Európskej únie všeobecne  uznávaný štandard a má tieto výhody:
- odstráni sa polemika a neistota dôchodcov v otázke, kedy  budú dôchodky zvyšované;

- zabraňuje, aby naďalej dochádzalo k nivelizácii dôchodkov  s príliš veľkým dôrazom na princíp solidarity. Percentuálne  zvyšovanie zachováva totiž diferenciáciu medzi dôchodkami  v tom pomere, v akom boli vymerané úmerne zásluhovosti počas predchádzajúcej ekonomickej aktivity poistencov. Princíp solidarity sa uplatňuje pri vymeriavaní dôchodku  prostredníctvom redukčnej schémy;
- zaručuje, že dôchodky sa zvýšia o percento rastu
a) životných nákladov, ak tieto budú zaostávať za rastom  priemerných mesačných miezd, alebo
b) priemerných mesačných miezd, ak tieto budú zaostávať za  rastom životných nákladov.
Takto sa dosiahne, že dôchodcovia získajú (okrem pevného  termínu valorizácie) ďalšiu istotu v tom, že budú  s dostatočným časovým predstihom vedieť sumu  zvýšenia svojich dôchodkov. Naviac v stabilizovanej ekonomike rast životných nákladov zaostáva za rastom priemerných miezd, a preto z dlhotrvajúceho hľadiska navrhovaný mechanizmus  zvyšovania dôchodkov zaručuje dôchodcom prinajmenšom udržanie reálnej úrovne ich dôchodkov. 
- z dlhodobého hľadiska umožňuje zvyšovať dôchodky s prihliadnutím na ekonomický a demografický vývoj a tak udržiavať výdavky dôchodkového systému v  rozumných hraniciach. Modelové prepočty jednoznačne potvrdzujú prednosti  navrhovaného spôsobu zvyšovania dôchodkov.
	Nová konštrukcia dôchodkových dávok spolu s novým mechanizmom ich zvyšovania vedie k tomu, že rovnako zásluhoví občania, bez ohľadu na to, kedy im bol dôchodok prvýkrát priznaný, budú mať v priebehu poberania svojich dôchodkov približne rovnaký vývoj úrovne svojich dôchodkov; úrovne posudzovanej buď z hľadiska rastu miezd alebo z hľadiska rastu životných nákladov. V prílohe C.20 je tejto problematike venovaný väčší priestor.
K § 90 a 91
Vymedzujú sa spoločné pojmy súvisiace s poskytovaním  úrazových dávok.
Vzhľadom na skutočnosť, že okruh subjektov, ktorým  vzniká nárok na úrazové dávky je širší a okrem zamestnancov  sú v ňom zahrnuté aj ďalšie fyzické osoby, na ich pomenovanie v návrhu zákona sa  zavádza pojem "poškodený".
Navrhuje sa, aby denným vymeriavacím základom na určenie  výšky úrazovej dávky v zásade bol vymeriavací základ  zamestnanca. Rozhodujúce obdobie je v  zásade rovnaké ako rozhodujúce obdobie na určenie denného  vymeriavacieho základu na účely poskytovania nemocenských  dávok s tým, že skutočnosťou rozhodujúcou na jeho určenie je  vznik nároku na úrazovú dávku alebo deň skončenia výkonu  zárobkovej činnosti, počas ktorej poškodený utrpel pracovný  úraz alebo počas ktorej pracoval za podmienok, za ktorých  vzniká choroba z povolania. Súčasne sa navrhuje indexácia  denného vymeriavacieho základu v prípade, ak skutočnosťou  rozhodujúcou na určenie obdobia, za ktoré sa zisťuje denný  vymeriavací základ nie je deň vzniku nároku na úrazovú dávku.
K § 92 až 94
Vznik nároku na úrazový príplatok sa navrhuje  podmieňovať dočasnou pracovnou neschopnosťou vzniknutou v  dôsledku pracovného úrazu alebo choroby z povolania, ktorá  súčasne zakladá nárok na nemocenské. Vo vzťahu k takto  poskytovanému nemocenskému má úrazový príplatok výlučne  nadstavbový charakter. Poskytovaním úrazového príplatku k  nemocenskému v sume 25 % denného vymeriavacieho základu sa  poškodenému zabezpečí v zásade náhrada jeho netto príjmu,  ktorý dosahoval pred vznikom nároku na túto dávku.
K § 95 a 96
Vznik nároku na úrazovú rentu sa navrhuje podmieňovať najmenej 33 %-ným poklesom pracovnej schopnosti.
V sume úrazovej renty sa zohľadňuje percentuálny  pokles pracovnej schopnosti, pričom sa vychádza z 80 %  denného vymeriavacieho základu, čo v zásade zodpovedá netto sume denného príjmu. Mesačná suma úrazovej renty sa určí  ako 30,4167 násobok jej dennej sumy.
Vychádzajúc z účelu dávok poskytovaných zo základného  sociálneho poistenia, ktorým je náhrada straty  príjmu, navrhuje sa v prípadoch, v ktorých je vyplácaná dôchodková dávka, aby úrazová  renta mala nadstavbový charakter.
K § 97 a 98
Poskytovaním jednorazového vyrovnania sa nahrádza  poškodenie zdravia v rozsahu, ktorý nezakladá nárok na  úrazovú rentu a jeho účelom je pomôcť poškodenému prispôsobiť  sa zmeneným zdravotným prípadne pracovným podmienkam.
Suma jednorazového odškodnenia je odvodená z ročného  príjmu poškodeného, v ktorej je premietnutá miera percentuálneho poškodenia jeho zdravia.
K § 99 a 100
Účelom pozostalostnej úrazovej renty je nahradiť škodu  fyzickým osobám, voči ktorým mal poškodený v čase smrti  vyživovaciu povinnosť. Z uvedeného dôvodu suma  pozostalostnej úrazovej renty je určená sumou výživného  alebo príspevku na výživu a dĺžka obdobia jej poskytovania je  určená dĺžkou obdobia, počas ktorého mala trvať vyživovacia  povinnosť.
K § 101
Na preklenutie nepriaznivej finančnej situácie rodiny,  spôsobenej stratou príjmu poškodeného, ktorý zomrel v dôsledku pracovného úrazu alebo choroby z povolania, sa navrhuje  poskytnúť manželke (manželovi) a nezaopatreným deťom odškodnenie jednorazovými sumami, ktorými sa má rodine umožniť prispôsobiť sa zmeneným životným podmienkam. Ich suma sa navrhuje pre manželku (manžela)  v zásade v sume zodpovedajúcej brutto dvojročnému príjmu poškodeného, najviac však jeden milión Sk a na každé nezaopatrené dieťa sa navrhuje poskytnúť polovicu sumy poskytnutej manželke (manželovi), pričom úhrn súm  jednorázových odškodnení nezaopatrených detí nesmie presiahnuť jeden milión Sk.
K § 102 až 105
Jedným z cieľov úrazového poistenia je umožniť poškodenému opätovne sa uplatniť na trhu práce. Preto sa uprednostňuje poskytovanie pracovnej rehabilitácie a rekvalifikácie pred poskytovaním úrazovej renty. Poskytovanie týchto dávok sa navrhuje fakultatívne vzhľadom na to, že odôvodnenosť  poskytovania pracovnej rehabilitácie alebo rekvalifikácie  v individuálnych prípadoch bude determinovaná viacerými skutočnosťami, najmä stupňom poškodenia zdravia, vekom poškodeného a pod. Pôsobnosť úradov práce pri poskytovaní pracovnej  rehabilitácie a rekvalifikácie podľa predpisov o zamestnanosti nebude týmto dotknutá.
Ako náhrada straty príjmu zo zárobkovej činnosti sa  navrhuje poskytovať poškodenému počas rehabilitácie rehabilitačné a počas rekvalifikácie rekvalifikačné, a to v sume, ktorou sa poškodenému zabezpečí v  zásade náhrada jeho netto príjmu, ktorý dosahoval zo  zárobkovej činnosti.
K § 106
Pri poskytovaní náhrady za bolesť a náhrady za sťaženie  spoločenského uplatnenia sa bude postupovať podľa osobitného predpisu, ktorý bude prijatý počas legisvakančnej lehoty.
K § 107
Za účelne vynaložené náklady spojené s liečením sa považujú najmä náklady  na dopravu do zdravotníckeho zariadenia a späť do miesta  trvalého pobytu alebo do miesta prechodného pobytu poistenca,  náklady správneho charakteru (napr. správne poplatky) a ďalšie výdavky priamo, či nepriamo spojené s liečením poistenca,  ak na ich úhradu nie je nárok zo zdravotného poistenia. Maximálnu pevnú sumu náhrady nákladov spojených s liečením sa navrhuje valorizovať vždy k 1. januáru kalendárneho roka o 5 %.
K § 108
So zreteľom na uplatnenie zásady náhrady škody spôsobenej pracovným úrazom alebo chorobou z povolania tak, aby nedochádzalo k neúmernému zaťaženiu členov domácnosti poškodeného, navrhuje sa v prípade jeho úmrtia poskytovať osobe,  ktorá obstarala pohreb, náhradu nákladov spojených s pohrebom. Nákladmi spojenými s pohrebom sa rozumejú najmä cintorínske poplatky, cestovné výdavky, zriadenie pomníka a jedna  tretina primeraných nákladov na smútočné ošatenie a pod.
Maximálne sumy uvedených náhrad sa navrhuje každoročne valorizovať rovnakým spôsobom ako sa navrhuje valorizácia náhrady nákladov spojených s liečením.
K § 109, 112 a 113
V definícii vzniku nároku na dávku, vzniku nároku na jej  výplatu, v úprave postupu pri zmene skutočností rozhodujúcich  na nárok na dávku, jej sumu a výplatu a v úprave zániku nároku na dávku a zániku nároku na jej výplatu sa v systéme sociálneho poistenia v zásade preberá súčasná právna úprava  platná v dôchodkovom zabezpečení.
K § 110
Navrhuje sa vylúčenie poskytovania vymedzeného okruhu dávok sociálneho poistenia, ktorých dôvod poskytovania súvisí s poškodením zdravia utrpeného pri spáchaní úmyselného trestného činu, za ktorý je ustanovený trest odňatia slobody.
	V súlade so Zákonníkom práce sa navrhuje vylúčenie nároku na úrazové dávky v prípade, že zamestnávateľ sa zbaví zodpovednosti za poškodenie zdravia alebo za smrť poškodeného celkom.
K § 111
	V prípade, že dôvod poskytovania vymedzeného okruhu nemocenských dávok a dôchodkových dávok vznikol v súvislosti s požitím alkoholu, omamných látok alebo psychotropných látok, navrhuje sa poskytovať tieto dávky v polovičnej sume.
	Obmedzenie sumy úrazových dávok sa navrhuje v súlade so Zákonníkom práce v prípade, že zamestnávateľ sa zbaví zodpovednosti za poškodenie zdravia alebo za smrť poškodeného sčasti.
K § 114
V súvislosti s nárokom na výplatu dávky sa v systéme sociálneho poistenia zavádza inštitút premlčania, v súčasnosti  uplatňovaný v systéme nemocenského poistenia a v systéme odškodňovania pracovných úrazov a chorôb z povolania.
Takéto riešenie sa navrhuje predovšetkým z dôvodu, že  ide o nárok na výplatu dávok podmienených platením poistného.  V súčasnosti uplatňovaný zánik nároku preklúziou v systéme  dôchodkového zabezpečenia z tohto hľadiska je voči  poistencom neodôvodnený.
K § 115
V zásade sa preberá právna úprava zúčtovania dávok sociálneho poistenia s podporou v nezamestnanosti účinná do 30. júna 2003 a zúčtovanie sa navrhuje rozšíriť aj s dávkou sociálnej pomoci.
K § 116
	Zachovávajú sa  lehoty na výplatu nemocenských dávok a dôchodkových dávok podľa právnej úpravy účinnej do 30. júna 2003. Vzhľadom na to, že úrazové dávky majú v zásade nadstavbový charakter, lehoty na ich výplatu sa zosúlaďujú s lehotami na výplatu tých dávok, ku ktorým sa vyplácajú.
K § 117
Navrhuje sa výplata dávok  formou ich bezhotovostného prevodu na účet príjemcu dávky  v banke a na žiadosť príjemcu dávky sa umožňuje výplata dávky aj v hotovosti.
K § 118
Navrhovaná úprava prechodu nároku na dávku vychádza zo  súčasného stavu platného v dôchodkovom zabezpečení. Realizáciou takejto úpravy dôjde k tomu, že dávky základného sociálneho poistenia budú podliehať z hľadiska pozostalých rovnakému právnemu  režimu. Novo sa zavádza právo Sociálnej poisťovne na tie dávky, na ktoré nikto nenadobudol nárok.
K § 119
Navrhovanou právnou úpravou sa výslovne zamedzuje postúpeniu nároku na dávku základného sociálneho poistenia inej osobe, než ktorej vznikol nárok.
K § 120 až 127
V navrhovaných ustanoveniach upravujúcich organizáciu Sociálnej poisťovne sa v zásade preberá právna úprava účinná do 30. júna 2003.
K § 128
	Vo vymedzení subjektov, ktoré sú povinné platiť poistné na nemocenské poistenie, dôchodkové poistenie, úrazové poistenie a poistné na poistenie v nezamestnanosti a príspevok do garančného fondu nedochádza k zásadnej zmene v porovnaní s právnou úpravou účinnou do 30. júna 2003. 
	S účinnosťou od 1. júla 2003 Národný úrad práce a štát budú platiť poistné len na dôchodkové poistenie za vymedzený okruh poistencov. Naďalej sa zachováva povinnosť štátu platiť poistné za vymedzený okruh poistencov len vtedy, ak  títo poistenci nie sú povinní platiť poistné samy.
K § 129
	V spôsobe určovania sumy poistného na nemocenské poistenie, poistného a dôchodkové poistenie, poistného na úrazové poistenie, poistného na poistenie v nezamestnanosti a príspevku do garančného fondu percentuálnou sadzbou z vymeriavacieho základu nedochádza k zásadným zmenám v porovnaní s právnou úpravou účinnou do 30. júna 2003.
K § 130 a 131
	Výška percentuálnej sadzby na určenie poistného na nemocenské poistenie a poistného na dôchodkové poistenie sa v zásade preberá podľa právnej úpravy účinnej do 30. júna 2003 s tým, že sa novo ustanovuje sadzba poistného na dôchodkové poistenie platená štátom a to v nadväznosti na novo navrhovaný spôsob platieb štátu.
K § 132 
Za účelom odstupňovania výšky poistného na úrazové poistenie podľa reálneho bezpečnostného rizika jednotlivých skupín ekonomických činností klasifikovaných podľa OKEČ (ďalej len „ekonomická činnosť"), bude  po prechodnom období trvajúcom do 31.12.2006, v ktorom bude uplatnený princíp rovnakých východiskových podmienok pre všetkých zamestnávateľov stanovením jednotnej sadzby poistného na úrazové poistenie, táto jednotná sadzba nahradená diferencovanými sadzbami poistného od  0,3 % do 2,1 % priradenými k desiatim nebezpečnostným triedam s rovnomerne stanovenou diferenciou   0,2 %. 
Jednotlivé  nebezpečnostné triedy budú zahŕňať tie ekonomické činnosti, ktoré budú na základe zhodnotenia štatistických ukazovateľov charakterizujúcich početnosť a závažnosť pracovných úrazov a chorôb z povolania vrátane vyjadrenia nákladovosti, vykazovať porovnateľnú úroveň bezpečnostného rizika, pričom vytvorenie desiatich tried je odrazom rozdielnej rizikovosti a s tým súvisiacej rozdielnej nákladovosti výkonu úrazového poistenia u rôznych skupín ekonomických činností klasifikovaných podľa OKEČ.

 Bezpečnostné riziko ako viacfaktoriálna  charakteristika vyjadruje tak objektívnu  mieru nebezpečnosti ekonomickej činnosti, ako aj subjektívne faktory, ako je dosiahnutá úroveň starostlivosti o bezpečnosť a ochranu zdravia zamestnancov, bezpečnosť všetkých ďalších činiteľov pracovného procesu vrátane pracovného prostredia a dosiahnutý stav prevencie.  Pri hodnotení sa bude vychádzať zo štatistických údajov získaných Sociálnou poisťovňou z výkonu úrazového poistenia, a to pri prvom rozdelení ekonomických činností do desiatich nebezpečnostných tried z údajov za roky 2003 až 2005 a ďalej pravidelne každých 5 rokov. 
Pre zreálnenie plateného poistného na úrazové poistenie vzhľadom k zistenej nákladovosti u jednotlivých skupín ekonomických činností podľa OKEČ, bude mať každý zamestnávateľ určenú takú sadzbu poistného na úrazové poistenie, ktorá bude zodpovedať nebezpečnostnej triede, do ktorej bude zaradený podľa  prevažujúcej ekonomickej činnosti, to je takej ekonomickej činnosti, ktorú u zamestnávateľa vykonáva najvyšší počet zamestnancov v porovnaní s inými ekonomickými činnosťami vykonávanými u zamestnávateľa. 
Nebezpečnostné triedy s určenými sadzbami poistného na úrazové poistenie ustanoví s účinnosťou od 1. januára 2007 opatrenie Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky, ktoré bude uverejnené v Zbierke zákonov Slovenskej republiky.
K  § 133
	Ďalším z nástrojov, ktorých použitie si kladie za cieľ posilniť preventívne pôsobenie úrazového poistenia, je dosiahnutie motivácie zamestnávateľa na neustálom zlepšovaní v oblasti starostlivosti o bezpečnosť a ochranu zamestnancov v pracovnom procese využitím možnosti ukladať zamestnávateľom prirážku k poistnému alebo poskytovať zľavu na poistnom, a to v závislosti od početnosti a závažnosti pracovných úrazov a chorôb z povolania, príčin ich vzniku a ďalších  jednoznačne stanovených kritérií, hodnotiacich aktuálny stav a vývoj pracovnej úrazovosti a chorôb z povolania u konkrétneho zamestnávateľa v porovnaní s priemernými hodnotami rovnakých hodnotiacich kritérií za všetkých zamestnávateľov  zahrnutých podľa prevažujúcej ekonomickej činnosti do rovnakej skupiny. Takéto porovnanie bude nástrojom na každoročné zisťovanie výraznejšie odlišného negatívneho ale aj pozitívneho trendu vývoja sledovanej oblasti u jednotlivých zamestnávateľov v porovnaní s priemernými hodnotami za všetkých zamestnávateľov vykonávajúcich približne porovnateľné ekonomické činnosti zaradené do rovnakej skupiny a stanovovanie tomu odpovedajúcich prirážok alebo zliav.
	Keďže pracovné úrazy sa členia podľa „závažnosti“ na smrteľné, ťažké, hromadné a ostatné, napríklad pri posudzovaní kritérií podľa ods. 3 písm. d) budú rozhodujúce tie pracovné úrazy, u ktorých bola priznaná úrazové renta.
	Súčasne ide o cielené ekonomické pôsobenie úrazového poistenia na posilňovanie prevencie zainteresovaním jednotlivých zamestnávateľov, ktorí tak môžu do istej miery regulovať náklady spojené s poistným na úrazové poistenie a malo by viesť zamestnávateľov k presvedčeniu o výhodnosti uplatňovania preventívnych foriem s cieľom predchádzať vzniku pracovných úrazov a chorôb z povolania a eliminovať vplyv rizikových faktorov v pracovnom prostredí. 
	Očakávaným ekonomickým efektom takéhoto tlaku na posilnenie preventívneho pôsobenia zo strany samotných zamestnávateľov je pokles výskytu pracovných úrazov a chorôb z povolania, čo by malo priamy vplyv na úsporu finančných prostriedkov vynakladaných na dávky úrazového poistenia. 
K § 134 a 135
	Vo výške sadzby poistného na poistenie v nezamestnanosti a príspevku do garančného fondu sa v zásade preberá právna úprava platná do 30. júna 2003.
K § 136
	V súvislosti s určením vymeriavacieho základu sa v porovnaní s právnou úpravou účinnou do 30. júna 2003 navrhujú tieto zásadné zmeny:
- novým spôsobom sa ustanovuje maximálna suma vymeriavacieho základu; doterajšia pevná suma sa nahrádza 3,25-násobkom jednej dvanástiny všeobecného vymeriavacieho základu, ktorou je priemerná mzda v hospodárstve Slovenskej republiky. Pri výkone viacerých zárobkových činností sa zachováva princíp platenia poistného z každej činnosti; vývoj pomeru maximálneho vymeriavacieho základu  pre platenie poistného k priemernej mzde v hospodárstve v uplynulých rokoch, v prítomnosti, v zmysle predpokladov na rok 2002 a v zmysle predmetného návrhu je uvedený v prílohe C.21. Táto príloha dokumentuje, že  predmetný návrh zabezpečuje určitú kontinuitu definície  maximálneho vymeriavacieho základu. Modelové prepočty súčasne dokazujú nevyhnutnosť takéhoto prístupu,
- na rozdiel od súčasnej právnej úpravy sa navrhuje maximálny vymeriavací základ uplatňovať na úhrn príjmov zo všetkých činností, z ktorých je poistenec poistený a nie jednotlivo k príjmom z každej takejto činnosti,
- upúšťa sa od určenia vymeriavacieho základu pevnou sumou pre Národný úrad práce a štát.

K § 137
	Navrhuje sa ustanoviť rozhodujúce obdobie na určenie vymeriavacieho základu diferencovane pre jednotlivých platiteľov poistného na nemocenské poistenie, poistného na dôchodkové poistenie, poistného na úrazové poistenie, poistného na poistenie v nezamestnanosti a príspevku do garančného fondu v závislosti od reálnych možností získania potrených podkladov.
K § 138
	Vymedzujú sa obdobia, počas ktorých osoby povinné platiť poistné nie sú povinné platiť poistné na nemocenské poistenie, poistné na dôchodkové poistenie a poistné na poistenie v nezamestnanosti.
K § 139 až 149
	V súvislosti s odvodom poistného na nemocenské poistenie, poistného na dôchodkové poistenie, poistného na úrazové poistenie, prirážky, poistného na poistenie v nezamestnanosti a príspevku do garančného fondu ich platením, splatnosťou, predpísaním, vrátením, s povolením splátok dlžných súm, premlčaním a pohľadávkami sa preberá právna úprava účinná do 30. júna 2003.
K § 150 až 153
Významnou súčasťou činnosti výkonných orgánov Sociálnej poisťovne, najmä vo väzbe na účelné vynakladanie prostriedkov základného sociálneho poistenia je lekárska posudková činnosť.
Rozsah lekárskej posudkovej činnosti zahŕňa len tie činnosti, ktoré bezprostredne súvisia so základným sociálnym poistením. Súčasťou lekárskej posudkovej činnosti bude okrem doteraz vykonávanej posudkovej činnosti na účely nemocenského poistenia a dôchodkového poistenia aj posudkovú činnosť na účely úrazového poistenia.
Navrhovanými zmenami sa posilňuje najmä vo väzbe na navrhované zmeny v zákone o liečebnom poriadku právomoc posudkového lekára základného sociálneho poistenia pri vzniku, trvaní a zániku dočasnej pracovnej neschopnosti. Definujú sa práva posudkového lekára a povinnosti ošetrujúceho lekára pri kontrole posudzovania spôsobilosti na prácu a postup pri kontrole dodržiavania liečebného režimu práceneschopnými.
V zásade sa v týchto oblastiach preberá súčasná právna úprava obsiahnutá v podzákonných právnych normách.
Vzhľadom na to, že uplatnenie nároku na dávku je výlučným právom poistenca a návrh zákona nepredpokladá konanie o prechode z pracovnej neschopnosti do invalidity  alebo čiastočnej invalidity, táto skutočnosť sa premieta aj v posudkovej činnosti na účely dôchodkového poistenia. Posudzovanie dlhodobo nepriaznivého zdravotného stavu bude vykonávané len v rámci konania o dávku dôchodkového poistenia.
Vzhľadom na to, že posúdenie zdravotného stavu je odbornou medicínskou otázkou, nie je odôvodnená ďalšia existencia posudkových komisií, do ktorých môžu byť prizývané aj osoby bez lekárskeho vzdelania a preto sa navrhuje ich pôsobnosť nahradiť pôsobnosťou posudkového lekára.
K § 154 až 167
Ustanovenia upravujúce hospodárenie  Sociálnej poisťovne vychádzajú v zásade  z právnej úpravy účinnej do 30. júna 2003. 
V ustanoveniach návrhu sa upravuje rozpočet Sociálnej poisťovne, príjmy Sociálnej poisťovne a príjmy Národného úradu práce, výdavky Sociálnej poisťovne, základného fondu nemocenského poistenia, rezervného fondu nemocenského poistenia, základného fondu dôchodkového poistenia, rezervného fondu dôchodkového poistenia, základného fondu úrazového poistenia, rezervného fondu úrazového poistenia, správneho fondu, účtovníctvo a informačný systém.
Vzhľadom na to, že zdravotnícke zariadenia vykonávajú niektoré zdravotné výkony výlučne na účely základného sociálneho poistenia, je neodôvodnená úhrada takýchto výkonov z prostriedkov zdravotného poistenia a navrhuje sa preto povinnosť uhrádzať takého výkony Sociálnou poisťovňou zo správneho fondu.
K § 168 a 217
	Navrhuje sa osobitná úprava konania v základnom sociálnom poistení a v poistení v nezamestnanosti v časti upravenej predloženým návrhom zákona.
V súvislosti s predmetom konania vo veciach základného sociálneho  poistenia navrhuje sa jeho rozčlenenie na konanie vo veciach  dávok  základného sociálneho poistenia a na konanie v iných než dávkových  veciach.
Vzhľadom na verejnoprávny charakter Sociálnej poisťovne  navrhuje sa, na rozdiel od súčasnej právnej úpravy, aby sa  v konaní vo veciach sociálneho poistenia postupovalo výlučne podľa tohto zákona. 
Navrhuje sa, aby konanie o priznanie dávky sa začínalo vždy na základe písomnej žiadosti fyzickej osoby, ktorá si  uplatňuje nárok na dávku a nárok na jej výplatu. U osôb, ktoré z dôvodu svojho nepriaznivého zdravotného stavu preukázaného potvrdením príslušného lekára, samé nemôžu podať žiadosť, sa umožňuje, aby s ich súhlasom žiadosť za nich podala  iná fyzická osoba.
Na rozdiel od súčasnej právnej úpravy sa navrhuje, aby  žiadosti o dávky základného sociálneho poistenia spisovala Sociálna  poisťovňa. Výnimka z tejto zásady sa navrhuje len pre nemocenské dávky a úrazový príplatok. Navrhuje sa, aby za žiadosti o tieto dávky sa považovali potvrdenia vystavené  príslušným lekárom.
Taxatívne sa vymedzujú situácie, v ktorých výkonné orgány Sociálnej  poisťovne vydávajú písomné rozhodnutie.
Vzhľadom na závažnosť právnych následkov spojených s vydaním individuálneho právneho aktu (určenie začiatku plynutia  lehoty pre podanie opravného prostriedku, určenie dňa, kedy  sa rozhodnutie stalo právoplatným a vykonateľným), navrhuje  sa doručovanie do vlastných rúk v prípadoch, v ktorých rozhodnutie má negatívny dopad na účastníka konania.
Navrhuje sa, aby v zásade všetky rozhodnutia vydané Sociálnou poisťovňou v konaní vo veciach základného sociálneho poistenia  podliehali preskúmavaniu súdmi.
V ustanoveniach o zrážkach z dávok a o výkone rozhodnutia  zrážkami z dávok sa v zásade preberá súčasná právna úprava.
K § 218
Okrem povinností všeobecného charakteru, ktoré Sociálnej poisťovni prislúchajú ako nositeľovi základného sociálneho poistenia, sa ustanovujú jej osobitné povinnosti taxatívne vymedzené.
K § 219 až 222
Novo sa vymedzuje právo a povinnosti poistenca a poberateľa dávky. Okrem povinností  spoločných pre poistenca a poberateľa dávky základného sociálneho  poistenia sa ustanovujú osobitné povinnosti pre poberateľa  dôchodkových dávok, ktoré súvisia s výkonom zárobkovej  činnosti.
K § 223
Zamestnávateľom sa ustanovujú povinnosti nevyhnutné pre  riadne vykonávanie základného sociálneho poistenia. V zásade sa preberá  s menšími zmenami doterajšia úprava povinností zamestnávateľov v nemocenskom poistení a dôchodkovom zabezpečení.
V súvislosti so začlenením úrazového poistenia do základného sociálneho poistenia sa vymedzujú základné povinnosti zamestnávateľa. Medzi iným sa mu ukladá povinnosť v ustanovenej  lehote oznámiť Sociálnej poisťovni vznik pracovného úrazu  podliehajúceho evidencii a registrácii podľa vyhlášky Slovenského úradu bezpečnosti práce a Slovenského banského úradu  č. 111/1975 Zb. o evidencii a registrácii pracovných úrazov  a o hlásení prevádzkových nehôd a porúch technických zariadení v znení vyhlášky Slovenského úradu bezpečnosti práce  a Slovenského banského úradu č. 483/1990 Zb. 
K § 224
V povinnostiach zamestnávateľa týkajúcich sa vedenia evidencie na účely základného  sociálneho poistenia v zásade  sa preberá súčasná právna úprava vedenia a predkladania  evidenčných listov dôchodkového zabezpečenia.
K § 225
	Vymedzujú sa povinnosti ďalších právnických osôb,  plnenie ktorých je nevyhnutné pre zabezpečenie vykonávania základného sociálneho poistenia.
K § 226
	Vymedzujú sa identifikačné údaje, ktoré je potrebné uvádzať v styku so Sociálnou poisťovňou.
K § 227 až 229
V súvislosti s problematikou zodpovednosti v základnom sociálnom  poistení v zásade sa preberá právna úprava zo zákona  č. 100/1988 Zb. o sociálnom zabezpečení v znení neskorších  predpisov a zákona NR SR č. 274/1994 Z. z. o Sociálnej poisťovni v znení neskorších predpisov.
Sociálna poisťovňa je povinná priznať a poskytovať dávky aj v tých prípadoch, keď za príčinu vzniku nároku na dávky sú zodpovedné tretie osoby, tak právnické ako aj fyzické. Preto sa ustanovuje v prípade zavineného protiprávneho konania týchto osôb právo poisťovne na náhradu škody. Zároveň sa ukladá orgánom štátnej správy, právnickým a fyzickým osobám, povinnosť poskytnúť potrebnú  súčinnosť pri uplatňovaní práva na náhradu škody.
K § 230 až 232
Za porušenie povinností uložených jednotlivým subjektom  upravuje sa ukladanie pokuty Sociálnou poisťovňou. Táto  úprava je založená na princípe fakultatívnosti a zákon určuje  len maximálnu sumu, do ktorej môže byť pokuta uložená.
V právnej úprave penále sa preberá právna  úprava účinná od 1. júla 2001 do 30. júna 2003.
K § 233 až 236
	Navrhuje sa, aby kontrolnú činnosť vykonávali poverení zamestnanci výkonných orgánov Sociálnej poisťovne, vymedzujú sa oprávnenia a povinnosti zamestnancov vykonávajúcich kontrolnú činnosť oprávnenia a povinnosti kontrolovaného subjektu a náležitosti protokolu o výsledku kontroly.
K § 237 až 239
	V zásade sa preberá právna úprava dozoru štátu platná od 1. januára 2001.
K § 240
Definuje sa „poistenec“ vo vzťahu k obdobiu pred účinnosťou tohto zákona. 
K § 241
	Pracovné úrazy a choroby z povolania vzniknuté pred 1. júlom 2003 sa navrhuje považovať za pracovné úrazy a choroby z povolania podľa tohto zákona.
K § 242
Z dôvodu zachovania už získaných práv sa navrhuje na vznik nároku na nemocenské dobrovoľne nemocensky poistenej  osoby a na vznik nároku na materské vzniknuté po 30. júni 2003 hodnotiť aj obdobia získané podľa predpisov účinných do 30. júna 2003. 
K § 243
	Doby zamestnania a náhradné doby, ktoré boli získané pred účinnosťou tohto zákona sa navrhuje hodnotiť ako obdobia dôchodkového poistenia, a to za podmienok ustanovených predpismi, ktoré boli účinné pred 1. júlom 2003. Súčasne sa ustanovuje výška osobného mzdového bodu za náhradnú dobu získanú do 30. júna 2003. 
K § 244
	V súvislosti s určovaním sumy dôchodkových dávok je potrebné definovať osobný vymeriavací základ v období pred 1. júlom 2003.
K § 245
	V súvislosti s postupným vyrovnávaním dôchodkového veku žien s dôchodkovým vekom mužov sa navrhuje posudzovať podmienku výchovy dieťaťa podľa predpisov účinných do 30. júna 2003. 
K § 246
	Ide o ustanovenie prechodného charakteru, ktorým sa v zásade upravuje použitie právnych predpisov účinných do 30. júna 2003 na nároky na dávky vzniknuté pred 1. júlom 2003.

K § 247
	Navrhované ustanovenie rieši problematiku už vyplácaných dávok nemocenského poistenia a dôchodkového zabezpečenia. Zabezpečuje  sa ním, že vyplácané dávky sa považujú za dávky podľa tohto zákona a neumožňuje sa uplatňovať nárok na vymeranie už vyplácanej dávky podľa predpisov účinných od 1. júla 2003.
	Vzhľadom na to, že okrem zákona o sociálnom poistení sa používa pojem peňažná pomoc v materstve, podpora pri ošetrovaní člena rodiny, vyrovnávací príspevok v tehotenstve a materstve a ďalšie pojmy aj v iných právnych predpisoch, je potrebné zosúladiť ich pomenovanie s novo zavedeným pomenovaním. 
K § 248
Zo zásady uvedenej v § 247 sa navrhuje výnimka, ktorou sa umožňuje pri splnení ustanovených podmienok vypočítať sumu starobného dôchodku podľa predpisov účinných od 1. júla 2003, a to aj napriek skutočnosti, že nárok na starobný dôchodok vznikol pred 1. júlom 2003; takto určená suma dôchodku nesmie byť nižšia ako suma určená podľa predpisov účinných do 30. júna 2003.
K § 249
	Z dôvodu zásadnej zmeny definície invalidity a čiastočnej invalidity sa navrhuje posudzovať podmienky nároku na invalidný dôchodok a čiastočný invalidný dôchodok podľa predpisov účinných od 1. júla 2003 aj v prípadoch, v ktorých o nároku na takýto dôchodok nebolo do účinnosti navrhovaného zákona o sociálnom poistení právoplatne rozhodnuté. Sociálnej poisťovni sa ukladá, aby v prípade invalidných dôchodkov a čiastočných invalidných dôchodkov, o ktorých bolo právoplatne rozhodnuté pred 1. júlom 2003, preskúmala trvanie invalidity a čiastočnej invalidity podľa tohto zákona, a to v lehote najneskôr do 30. júna 2004.
K § 250
	Vzhľadom na to, že pre nárok na výplatu čiastočného invalidného dôchodku sa navrhuje nový spôsob zisťovania poklesu zárobku, upravuje sa prechod na tento nový spôsob aj u čiastočných invalidných dôchodkov, na ktoré vznikol nárok pred účinnosťou tohto zákona. 
K § 251
	Vdove, ktorej trvá nárok na vdovský dôchodok k 1. júlu 2003, sa navrhuje zachovať nárok na jeho výplatu aj po tomto dni, ak spĺňa podmienky nároku na vdovský dôchodok podľa predpisov účinných do 30. júna 2003.
	S účinnosťou od 1. júla 2003 sa navrhuje neobmedzovať výšku vdovského dôchodku, ak vdova má príjem zo zárobkovej činnosti. Z uvedeného dôvodu sa preto navrhuje výšku vdovského dôchodku, ktorý do 1. júla 2003 pre súbeh s príjmom zo zárobkovej činnosti sa nevyplácal vôbec, alebo len v obmedzenej sume, upraviť od splátky splatnej po 1. júli 2003 na sumu,  v akej by sa vyplácal k 30. júnu 2003.
K §  252
Navrhovaným ustanovením sa umožňuje opätovné rozhodovanie o nároku na sirotský dôchodok  v prípade, že zanikol nárok na sirotský dôchodok priznaný  pred 1. júlom 2003, avšak po účinnosti  tohto zákona sa splní niektorá z podmienok ustanovených týmto  zákonom na vznik nároku na sirotský dôchodok, napr. dieťa  začne študovať a spĺňa podmienku nezaopatrenosti. Nárok na  sirotský dôchodok v takomto prípade vznikne znovu, ak sú  splnené podmienky ustanovené zákonom o sociálnom poistení, t.  j. okrem iných podmienok je splnená aj podmienka, že zomrelá  osoba splnila podmienku potrebného obdobia dôchodkového poistenia na  vznik nároku na určený dôchodok, alebo poberala niektorý  z určených dôchodkov.
Vzhľadom na to, že vznik nároku na sirotský dôchodok je  podmienený splnením podmienok ustanovených zákonom o sociálnom poistení, navrhuje sa aj sumu sirotského dôchodku určiť  podľa tohto zákona.
K § 253
Návrh zákona nepreberá do vecného rozsahu dôchodkových  dávok dôchodok za výsluhu rokov, a preto navrhuje sa prekvalifikovať už vyplácané dôchodky za výsluhu rokov na čiastočné  invalidné dôchodky.
K § 254
Vzhľadom na to, že návrh zákona do vecného rozsahu  dôchodkových dávok nepreberá dôchodok manželky, navrhuje sa v súlade so zásadou zachovania už získaných nárokov vyplácať dôchodok manželky priznaný pred 1. júlom 2003 aj po tomto dni, a to v sume a za podmienok ustanovených predpismi účinnými do 30. júna 2003. Kvantifikácia dopadu tejto zmeny je uvedená v doložke.
K § 255
Návrh zákona nepreberá do vecného rozsahu dôchodkových  dávok sociálny dôchodok, a preto sa navrhuje v súlade so zásadou zachovania už získaných nárokov vyplácať sociálny dôchodok priznaný pred 1. júlom 2003 aj po tomto dni za podmienok ustanovených predpismi účinnými do 30. júna 2003. 

K § 256
Vzhľadom na to, že návrh zákona nepreberá doterajší  inštitút úpravy dôchodkov, ktoré sú jediným zdrojom príjmu, navrhuje sa v súlade so zásadou zachovania už získaných nárokov vyplácať dôchodky upravené z dôvodu jediného zdroja príjmu v sume a za podmienok ustanovených predpismi účinnými do 30. júna 2003. Kvantifikácia dopadu tejto zmeny je uvedená v doložke.
K § 257
	Navrhuje sa prechodné trojročné obdobie, v ktorom sa bude vykonávať porovnávací výpočet dôchodkovej dávky, na ktorú vznikne nárok po 30. júni 2003 tak, aby suma dôchodkovej dávky podľa tohto zákona nebola nižšia ako suma určená podľa predpisov účinných do 30. júna 2003.
K § 258
	V súlade so súčasnou právnou úpravou, ktorá garantuje nároky vyplývajúce zo  zaradenia zamestnaní do I.  a II. pracovnej kategórie, zachovávajú sa tieto nároky do 31. decembra 2023.
K § 259
	Navrhuje sa zachovať doterajší spôsob výplaty dávok, na ktoré vznikol nárok pred 1. júlom 2003.
K § 260
Upravuje sa uplatnenie právnych predpisov na platenie  poistného, ktoré do účinnosti tohto zákona nebolo zaplatené  včas a v správnej výške.
K § 261
Navrhuje sa, aby v období od 1. júla 2003 do 31. decembra 2006 sa zamestnávateľom neukladala  prirážka k poistnému na úrazové poistenie. V tomto období bude jednotná výška  poistného na úrazové poistenie pre všetkých zamestnávateľov.
Toto obdobie je určené z dôvodu vytvorenia potrebnej databázy o výške nákladov na úrazové dávky, ktoré Sociálna poisťovňa uhrádza v dôsledku vzniku pracovného úrazu  a choroby z povolania u každého jednotlivého zamestnávateľa.
K § 262
	V súvislosti so zavedeným úrazového poistenia navrhuje sa prevedenie zostatku finančných prostriedkov súčasného základného fondu zodpovednosti za škodu do základného fondu úrazového poistenia. Súčasne sa ustanovuje, že príjmom tohto fondu sú aj zaplatené a vymožené dlžné sumy poistného z poistenia zodpovednosti zamestnávateľa za škodu pri pracovnom úraze a pri chorobe z povolania vzniknuté pred 1. júlom 2003. 
K § 263
	Upravuje sa rozdelenie zostatku rezervného fondu Sociálnej poisťovne, ktorý sa do 30. júna 2003 vytváral ako spoločný fond pre dávky nemocenského poistenia a dávky dôchodkového zabezpečenia.
K § 264
Preberá sa právna úprava financovania tzv. nesystémových dávok dôchodkového zabezpečenia, na úhradu nákladov ktorých štát poskytuje finančné prostriedky na osobitný účet Sociálnej  poisťovne.
K § 265
Za účelom zabezpečenia kontinuity nositeľa sociálneho  poistenia, výkonu funkcie štatutárneho orgánu, správnej rady a dozornej rady sa navrhuje, aby výkon týchto funkcií bol zverený od účinnosti zákona tým subjektom, ktoré ich vykonávali k 30. júnu 2003.
K § 266
Vzhľadom na náročnosť úloh súvisiacich s výkonom  základného sociálneho poistenia Sociálnou poisťovňou, umožňuje sa, aby výkon  v časti nemocenských dávok Sociálna  poisťovňa preberala od zamestnávateľov postupne s tým, že toto prevzatie musí byť ukončené najneskôr 31. decembra 2004.
K § 267
Vzhľadom na to, že zákon o sociálnom poistení nepreberá  konanie o prechode z pracovnej neschopnosti do invalidity,  navrhuje sa, aby v prípade, že došlo k začatiu takéhoto konania, ktoré do účinnosti tohto zákona nebolo právoplatne skončené, sa postupovalo aj po účinnosti zákona podľa vyhlášky  Ministerstva zdravotníctva, Ústrednej rady odborov a Štátneho  úradu sociálneho zabezpečenia č. 76/1957 Ú. v. o prechode  z pracovnej neschopnosti do invalidity (čiastočnej invalidity) v znení neskorších predpisov.
K § 268
Vzhľadom na to, že zákon o sociálnom poistení nepreberá  inštitút odstraňovania tvrdostí navrhuje sa, aby v prípade,  že došlo k začatiu takéhoto konania, ktoré do účinnosti zákona nebolo skončené, sa postupovalo podľa predpisov účinných  pred 1. júlom 2003.

K § 269
V nadväznosti na začlenenie úrazového poistenia do základného systému sociálneho poistenia a jeho vykonávanie verejnoprávnou  inštitúciou navrhuje sa, aby na Sociálnu poisťovňu prešli  záväzky,  ktoré vznikli pred účinnosťou tohto zákona, ako aj záväzky,  ktoré podľa právnej úpravy platnej pred účinnosťou tohto zákona uspokojuje zamestnávateľ z dôvodu zodpovednosti za škodu  pri pracovných úrazoch a chorobách z povolania.
K § 270
Zamestnávateľovi sa ukladá povinnosť, aby evidenčné listy dôchodkového zabezpečenia vedené podľa právnej úpravy účinnej do 30. júna 2003, predložil Sociálnej poisťovni najneskôr do 31. decembra 2003.
K § 271
	V súvislosti s prenesením pôsobnosti výberu poistného na poistenie v nezamestnanosti a príspevku do garančného fondu na Sociálnu poisťovňu sa navrhuje, aby sa táto pôsobnosť vzťahovala aj na výber, kontrolu a vymáhanie príspevkov vzniknutých v období pred účinnosťou tohto zákona. V tejto súvislosti sa súčasne navrhuje, aby zamestnanci, ktorí vykonávajú v súčasnosti túto agendu v Národnom úrade práce, s účinnosťou od 1. júla 2003 sa stali zamestnancami Sociálnej poisťovne.
K § 272
Navrhuje sa zrušenie 47 právnych predpisov, ktoré nadobudnutím účinnosti zákona o sociálnom poistení sa stanú bezpredmetnými.
K § 273
Vzhľadom na potrebu utvorenia časového priestoru na zavedenie nového systému sociálneho poistenia do praxe je nevyhnutné, aby návrh zákona nadobudol platnosť s takým časovým  predstihom, ktorý Sociálnej poisťovni zabezpečí minimálne jednoročnú lehotu na  prípravu výkonu tohto systému.

K čl. II
K bodu 1
Prechodom výkonu činností spojených s výberom poistného na poistenie v nezamestnanosti na Sociálnu poisťovňu sa vykonávanie výberu príspevkov na poistenie v nezamestnanosti a príspevku do garančného fondu podľa doterajších ustanovení zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 387/1996 Z. z. o zamestnanosti skončí. Navrhovaným ustanovením sa preto z pôsobnosti predstavenstva Národného úradu práce vypúšťa schvaľovanie podielu z vybraných príspevkov na poistenie v nezamestnanosti, ktorý zostáva k dispozícii správnemu výboru krajského úradu práce a správnemu výboru okresného úradu práce.
K bodu 2
Na výkon činností spojených s výberom poistného na poistenie v nezamestnanosti Sociálnou poisťovňou nadväzuje aj kontrola a vymáhanie poistného na poistenie v nezamestnanosti. Navrhuje sa, aby o odpustení povinnosti platiť penále za neodvedenie poistného na poistenie v nezamestnanosti a príspevku do garančného fondu nerozhodovala Sociálna poisťovňa sama, ale aby to schvaľovalo na návrh Sociálnej poisťovne predstavenstvo Národného úradu práce.
K bodu 3
Z rovnakých dôvodov, ako sú uvedené v bode 1, sa navrhuje z pôsobnosti správneho výboru okresného úradu práce vypustiť schvaľovanie žiadostí o povolenie splátok dlžných súm príspevkov na poistenie v nezamestnanosti.
K bodu 4
Z dôvodov, ako v bode 1, navrhuje sa vypustiť z pôsobnosti generálneho riaditeľstva vypracúvanie a predkladanie predstavenstvu Národného úradu práce a dozornej rade Národného úradu práce návrh na podiel z vybraných príspevkov na poistenie v nezamestnanosti, z pokút a z penále, ktorý zostáva k dispozícii správnemu výboru krajského úradu práce  a správnemu výboru okresného úradu práce.
K bodu 5
Z podobných hľadísk, ako v bode 2, sa navrhuje, aby odpustenie povinnosti platiť penále za neodvedenie poistného na poistenie v nezamestnanosti a príspevku do garančného fondu schvaľovalo na návrh Sociálnej poisťovne generálne riaditeľstvo Národného úradu práce.
K bodu 6
Navrhovaná úprava v § 16 ods. 2 písm. u)  sa navrhuje v nadväznosti na návrh zákona o sociálnom poistení a o zmene a doplnení zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 387/1996 Z. z. o zamestnanosti v znení neskorších predpisov.
K bodu 7
V § 20 ods. 2 vypustenie písmena ch) sa navrhuje v nadväznosti na návrh zákona o sociálnom poistení a o zmene a doplnení zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 387/1996 Z. z. o zamestnanosti v znení neskorších predpisov.
K bodu 8 
V § 20 ods. 2 písm. r) sa navrhuje vypustiť štvrtý bod v nadväznosti na zákon o sociálnom poistení a o zmene a doplnení zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 387/1996 Z. z. o zamestnanosti v znení neskorších predpisov. 
K bodu 9
V § 20 ods. 2 písm. t) sa navrhuje vypustiť štvrtý bod a šiesty bod v nadväznosti na zákon o sociálnom poistení a o zmene a doplnení zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 387/1996 Z. z. o zamestnanosti v znení neskorších predpisov. 
K bodu 10 
V záujme dosiahnutia optimálnej miery jednoty, resp. zblíženia podmienok poistných systémov upravovaných v navrhovanom zákone o sociálnom poistení, novo sa spresňujú aj účastníci právnych vzťahov, ktoré vznikajú podľa zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 387/1996 Z. z. o zamestnanosti v znení neskorších predpisov. 
Pojem zamestnanec, samostatne zárobkovo činná osoba, spolupracujúca osoba, spoločník spoločnosti s ručením obmedzeným a zamestnávateľ na účely zákona o zamestnanosti sa zjednocuje so zákonom o sociálnom poistení a o zmene a doplnení zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 387/1996 Z. z. o zamestnanosti v znení neskorších predpisov.
K bodu 11
V nadväznosti na dôvody uvedené v bode 10 sa vypúšťajú § 24 až 27.
K bodu 12
Navrhovaným ustanovením sa rozširuje a zároveň spresňuje okruh nezamestnaných občanov hľadajúcich zamestnanie na účely zákona o zamestnanosti.
K bodu 13
Navrhovanou zmenou sa rovnako, ako v bode 10, sleduje väzba na návrh zákona o sociálnom poistení. Za rozhodujúci deň pre vyradenie z evidencie nezamestnaných sa stanovuje deň vzniku účasti na povinnom nemocenskom poistení a na povinnom dôchodkovom poistení podľa zákona o sociálnom poistení a o zmene a doplnení zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 387/1996 Z. z. o zamestnanosti v znení neskorších predpisov.
K bodu 14
Predpokladá sa, že výkonom zárobkovej činnosti mimo územia Slovenskej republiky vstúpi zamestnanec do systému poistenia v nezamestnanosti platného v krajine, kde zárobkovú činnosť vykonáva. Preto sa navrhuje  vypustiť písmeno c).
K bodu 15
Zmena  ustanovenia § 41 ods. 1 písm. c) sa navrhuje z dôvodu vymedzenia osobného rozsahu poistenia v nezamestnanosti podľa § 19 zákona o sociálnom poistení a o zmene a doplnení zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 387/1996 Z. z. o zamestnanosti v znení neskorších predpisov.

K bodu 16
Vedenie evidencie odvádzateľov príspevkov na poistenie v nezamestnanosti podľa zákona o zamestnanosti stráca v nadväznosti na výber, odvádzanie, kontrolu a vymáhanie poistného na poistenie v nezamestnanosti a príspevku do garančného fondu Sociálnou poisťovňou opodstatnenie. Preto sa navrhuje vypustiť § 44.
K bodu 17
Ustanovenia uvedených paragrafov strácajú v nadväznosti na výber, odvádzanie, kontrolu a vymáhanie poistného na poistenie v nezamestnanosti a príspevku do garančného fondu Sociálnou poisťovňou opodstatnenie. Preto sa navrhuje vypustiť tieto ustanovenia.
K bodu 18
Ustanovenie o výdavkoch Národného úradu práce na účely platenia poistného na nemocenské poistenie za evidovaných nezamestnaných poberajúcich podporu v nezamestnanosti v nadväznosti na návrh zákona o sociálnom poistení a o zmene a doplnení zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 387/1996 Z. z. o zamestnanosti v znení neskorších predpisov, stráca opodstatnenie. Preto sa navrhuje vypustiť z výdavkov Národného úradu práce  v  § 73 ods. 2 písmeno c).
K bodu 19
Z podobných  dôvodov, ako sú uvedené v bode 18, sa navrhuje aj z § 75 ods. 2    písm. c) ustanovenie o platení poistného na nemocenské poistenie vypustiť.
K bodu 20
V nadväznosti na výber, odvádzanie, kontrolu a vymáhanie poistného na poistenie v nezamestnanosti a príspevku do garančného fondu Sociálnou poisťovňou sa navrhujú slová „§ 128a“,  nahradiť textom „osobitného predpisu“.
K bodu 21
Vzhľadom na prechod výkonu činností, spojených s výberom, kontrolou a vymáhaním poistného na poistenie v nezamestnanosti na Sociálnu poisťovňu sa ustanovenie o zverejňovaní informácií o platiteľoch príspevkov na poistenie v nezamestnanosti navrhuje vypustiť. 
K bodu 22
Slová „pracovnoprávnych predpisov a“ sa navrhujú vypustiť v nadväznosti na zákon č. 95/ 2000 Z. z. o inšpekcii práce a o zmene a doplnení niektorých zákonov, podľa ktorého oprávnenie vykonávať dozor nad dodržiavaním pracovnoprávnych predpisov prešlo na Národný inšpektorát práce.
K bodu 23
Ustanovenia § 126 a 127 strácajú vzhľadom na prechod výkonu činností spojených s výberom, kontrolou a vymáhaním poistného na poistenie v nezamestnanosti a príspevku do garančného fondu na Sociálnu poisťovňu opodstatnenie, a preto sa navrhuje vypustiť tieto ustanovenia.
K bodu 24
Zmena doterajšieho textu sa navrhuje v nadväznosti na prechod výkonu činností spojených s výberom, kontrolou a vymáhaním poistného na poistenie v nezamestnanosti a príspevku do garančného fondu Sociálnou poisťovňou.
K bodu 25
Ustanovenia § 128a, 128c a 128d strácajú vzhľadom na prechod výkonu činností spojených s výberom, kontrolou a vymáhaním poistného na poistenie v nezamestnanosti a príspevku do garančného fondu na Sociálnu poisťovňu opodstatnenie, a preto sa navrhuje  vypustiť tieto ustanovenia.
K bodu 26 
Zmena doterajšieho textu sa navrhuje v nadväznosti na  prechod výkonu činností spojených s výberom, kontrolou a vymáhaním poistného na poistenie v nezamestnanosti a príspevku do garančného fondu Sociálnou poisťovňou.
K bodu 27
Ustanovenia § 131 ods. 2 písm. b) a  c) strácajú vzhľadom na prechod výkonu činností spojených s výberom, kontrolou a vymáhaním poistného na poistenie v nezamestnanosti a príspevku do garančného fondu na Sociálnu poisťovňu opodstatnenie, a preto sa navrhuje vypustiť písmená b) a c).
K bodu 28
Navrhuje sa, aby v zákone o zamestnanosti a v ostatných všeobecne záväzných právnych predpisoch vydaných pred 1. júlom 2003 používaný pojem „príspevok na poistenie v nezamestnanosti“ sa nahradil pojmom „poistné na poistenie v nezamestnanosti“.

K čl. III
Vzhľadom na potrebu utvorenia časového priestoru na zavedenie nového systému sociálneho poistenia do praxe je nevyhnutné, aby návrh zákona nadobudol platnosť s takým časovým  predstihom, ktorý Sociálnej poisťovni zabezpečí minimálne jednoročnú lehotu na  prípravu výkonu tohto systému.